BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 16. AFD. III. N:0 7. 35 



V. vitellinum n. 



Afven denna form är nära slägt med H. alpin, genuinum, 

 utmärker sig genom något större, bredare och längre skaftade 

 rotblad, mörka, mindre utdragna och mindre håriga, i spetsen 

 hårtofsade hålkfjäll, af hvilka de flesta äro mycket trubbiga, 

 med mörka och nästan medellånga glandelhår. Ligulw äro 

 mörkare än hos hufvudformen, rödaktigt gida. Hålken jem- 

 förelsevis låg, 12 — 13 mm. Stjelken temligen glest hårig. 

 Stiften af samma färg som ligulae. Calathidiet stort. 



Ottfjellets videregion, nedre delen. — På långt afstånd 

 igenkänlig genom sina stora, vackert rödgula blomkorgar. 



*fuliginosuin Laest. i K. Vetenskaps-Akademiens Handl. 

 1826. Dahlstedt, Hieracia exsiccata, fasc. III n:o 18. 



Högväxt, oftast något flexuös, med talrika långa och grofva 

 svartfotade hår, mörka glandelhår, stor och rikligt gråhårig 

 hålk med smala, utdragna fjäll, gula blommor med mycket 

 mörka stift. 



Fångvålen, Vallista, Areskutan och Snasahögen, björk- 

 regionen samt öfversta delen af granregionen. 



*purpurifoliuin n. 



Stjelken 1,5 — 3,5 dm. hög, spenslig, vanligen tydligt flexuös, 

 enkel eller stundom grenig, med 2—4, oftast 3 blad, glest 

 hvithårig, upptill tätt glandelhårig, ± tätt stjernhårig, upptill 

 stjernluden. Bladen äro långt och smalt skaftade., ± pturpur- 

 violett anlupna, helbräddade — naggtandade. Några yttre rot- 

 blad vid blomningen vissnade; några eller flera inre qvarsittande, 

 tungiikt lancettlika — bredt spadlika (de yttre), ± trubbiga, de 

 yttre rundtrubbiga, i kanten gleshåriga, eljes glatta eller nästan 

 glatta, de inre med spår af stjernhår på öfre sidans medel- 

 nerv. Af stjelkbladen äro ett eller de två nedersta temligen 

 väl utvecklade, smalt tungiikt lancettlika, i kanten och under- 

 till håriga, på öfre sidan nästan glatta, med stjernhår på medel- 

 nerven, oftast äfven i kanten. Blomhålken medelstor, 13 — 15 

 mm. hög, med rundad bas, ± tätt klädd med långa, grå, svart- 

 fotade hår, med mikroglandler och mot basen med längre 

 mörka glandelhår. Hålkfjellen temligen glest tegellagda, något 

 smala, de flesta spetsiga, brunaktigt mörkgröna — nästan svart- 



