BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 16. AFD. III. N:0 7. 39 



denna anledning har jag för ofvan beskrifna form föreslagit 

 ett nytt namn. 



*adspersum Norrlin 1. c. p. 76. Hieracia exsiccata n:o 

 84 och 85. //. alpin. v. foliosum WiMM. i Lindebergs Hier. 

 Scand. exc. n:o 52 p. p. //. alpin. *aequatum, Almqu. (in herb.). 



Varierar stundom med mindre sparsamt hårig stjelk, med 

 mycket sparsamma stjärnhår på bladens öfre sidor, med rent 

 o;ula stift, hvilka i friskt tillstånd oftast torde vara nåffot 

 mörkare än kronbrämen, hrunaktigt gula. De allra flesta indi- 

 vider jag sett hafva smalare, mindre tätt håriga hålkfjäll än 

 frondiferum. Dessutom äro fjällens spetsar ofta tydligt brun- 

 violetta. Stundom har stjelken ända från basen upprätta, 

 mycket spensliga, bladiga eller bladlösa grenar. Rotbladen 

 äro ofta bredare (spadlika) än hos nyssnämnda form. Vid 

 Grönvallen norr om Anarisfjellen tog jag en mellanform (med 

 på öfre sidan tydligt stjernhåriga blad, upptill tätt glandel- 

 hårig stjelk, smala, men tätt gråhåriga hålkfjäll, utan tydlig 

 bruuviolett färg å spetsarne). På Snasahögen har Lektor 

 Almquist tagit en annan mellanform till föregående (med på 

 öfre ytan mycket sparsamt stjernhåriga blad och upptill min- 

 dre glest glandelhårig stjelk). 



Synes vara en af de vanligaste a/pm?/mformerna, åtmin- 

 stone i Jemtland och angränsande delar af Norge. Jag tog 

 den på Vallista, Fångvålen, vid Grönvallen, på Areskutan, 

 Snasahögen, i Nedalen och Stuedalen, på de flesta ställena i 

 björkregionen. Dessutom har jag sett ex. från Enafors och 

 Storlien i Jemtland (S. Almquist & Kempe) samt från Stor- 

 elvedalen (S. Almquist) och Tronfjellet (K. F. Dusen 1883) i 

 Norge. Formen från Tronfjellet har något bredare, samt längre 

 och tätare håriga hålkfjäll än den vanliga; sålunda tenderande 

 åt föreg. 



*lychnidifolium n. 



Stjelken mycket spenslig, 1 — 2 dm. hög, enkel, stundom 

 ilera från samma rotstock, 3 — 4-hladig, tätt beklädd med mycket 

 långa, hvita, mjuka hår, hvilka på stjelkens öfre del äro svart- 

 fotade, sjernhårig, med mikroglandler och upptill äfven med 

 medellånga eller något långa gul- eller brunknappiga glandel- 

 hår. Bladen äro vanligen något rödaktigt anlupna, åtminstone 

 i spetsen, smala, helbräddade eller nästan helbräddade, + tätt 



