BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HASDL. BAND 16. AFD. III. N:0 7. 41 



karaktärer snarast utgörande en mellanform mellan denna och den 

 äkta H. personatum Fk. Epicr. Huruvida det är ifrågavarande 

 form eller den äkta H. personattim, som afses i Hartmans 

 Flora, ll:te uppl., der nyssnämnda art uppgifves förekomma 

 vid Handöl, har jag mig icke bekant. 



Hieracium apariaeforme n. 



Stjelken 1,5 — 2, .5 dm. hög, spenslig, ± långt mjukhårig, 

 tätt stjernhårig — stjernlnden, med fina glandelhår, hvilkas knap- 

 par äro gula eller gulbruna, enkel och enblomstrig, 1 — 2-bladig. 

 Bladen gröna, undertill något ljusare med svag dragning i 

 blägrått, helbräddade eller med någon enstaka tand vid midten 

 eller basen, de inro rotbladen ofta något vågbräddade. De 

 yttre äro bredt spadlika — aflångt spadlika, de mellersta af- 

 långa — lancettlika, det innersta eller de två innersta mycket 

 långa och smala, smalt lancettlikt jemnhreda, 7ni/cket sp>etsiga 

 och mot basen småningom öfvergående i ett stundom vingadt 

 skaft. Det nedre stjelkbladet, som sitter längst ned på stjel- 

 ken, är ännu smalare och spetsigare, med vanligen vingadt 

 skaft, det öfre bladet reduceradt, ofta långt, men mycket smalt 

 — nästan borstlikt. Ofta finnes endast ett stjelkblad, smalt 

 jemnbredt och + rudimentärt. De yttre rotbladen äro nästan 

 glatta, de öfriga bladen ± långt håriga, med talrika mikro- 

 glandler i kanterna; innersta rotbladet samt stjelkbladen bära 

 oftast på undre ytan spridda stjernhår, i kanterna och på öfre 

 sidans medelnerv rikligare sådana. Blomhålken är smal, med 

 kägellik bas, som småningom öfvergår i den upptill något vid- 

 gade stjelken (hos äldre individer är blomhålken bredare, med 

 rundad bas), 13 — l(i ram. hög, mer eller mindre tätt beklädd 

 med långa, fina och mjuka, hvita eller gråaktiga hår, med in- 

 blandade korta — nästan medellånga, mycket fina gul- eller 

 brunknappiga glandelhår och mikroglandler, utan stjernhår. 

 Hålkfjällen äro glest tegellagda, nästan enradiga, ytterst smala, 

 de inre nästan trådformiga, några yttre och mellanfjäll äro 

 trubbiga, de öfriga spetsiga. Calathidium medelstort, gult. 

 Ligulse med långa hår och vanligen glest, men temligen långt 

 cilierade tänder. Stiften i friskt och torkadt tillstånd rost- 

 färgade. 



Påträffades i björkregionen norr om Grönklumpen, på 

 gräsbeväxt mark, redan på långt afstånd i ögonen fallande 

 ofenom sina smala blad. 



