BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 16. AFD. III. N:0 7. 45 



SON 1884). En närstående form, med smala hålkfjäll, är tagen 

 vid Kongsvold i Norge. Formen från Klocka är en mycket 

 högväxt, ända till 6 dm, grenig, stor- och tunnbladig skugg- 

 form med något mindre korgar än den typiska (de af I ordu. 

 12 — 13 mm. höga). Från Handöl och Storlien har jag sett 

 ex. med nästan alla hålkfjäll trubbiga. 



Denna, liksom följande, utgör en slags mellanform emellan 

 Hieracia alpina genuina och H. nigrescentia, och torde på gnmd 

 af hålkindumentets beskaffenhet äfven kunna föras till de förra, 

 ehuru den med sina vanligen något tvärbasiga yttre och sina 

 groftandade och ofta stora inre rotblad, sina medellånga glan- 

 delhår å hålken m. m. nog ravcket afviker från Linnés Hiera- 

 ciurn alpinmn. 



På vestra sluttningen af Snasahögen, i videregionen, på- 

 träffade jag en annan intressant Hieraciwn-fovm, som eger 

 åtskilligt gemensamt med Hieracia nigrescentia, men på grund 

 af hålkindumentets beskaffenhet mycket närmar sig de egent- 

 liga Hieracia alpina. Den utmärker sig bland annat ge- 

 nom få, ovala, jemförelsevis mycket stora, ofta mer än tums- 

 breda rotblad, ett par dm. hög enbladig stjelk, som i toppen 

 bär 2 eller 3 blomkorgar på mycket korta, utstående eller 

 nästan utspärrade, raka skaft. Ledsamt nog skadades under 

 vägen det insamlade materialet, så att det ej kan läggas till 

 grund för någon utförligare beskrifning. 



Hleracium Sundbergii n. 



Stjelken 2,5 — 4,5 dm. hög, upptill vanligen förgrenad i 

 långa enkla korgskaft, mera sällan alldeles enkel och en- 

 blomstrig, oftast 2-bladig, styf och stundom alldeles rak, medel- 

 grof (eller hos småväxta individer spenslig), öfverallt klädd 

 med något glesa, + långa, gråhvita hår, som å stjelkens öfre 

 del äro kort svartfotade, samt med stjernhår och å öfre delen 

 med mörka fflandelhår. Bladen gröna. Rotbladen ± långt 

 skaftade, de yttre bredt elliptiska— elliptiskt aflånga, med 

 föga nedlöpande bas, mot basen groft tandade, med vanligen 

 breda, något spetsiga tänder; de inre rothladen äro lancettlika — 

 smalt lancettlika och + spetsiga, mot basen småningom afsmal- 

 nande till ± tydligt vingade skaft, jemte stjelkhladen mot basen 

 mycket glest tandade, med temligen stora, långa och spetsiga, 

 oftast något skärformiga och nästan rätt utåt eller något framåt 

 rigtade tänder. Alla blad mot spetsen helbräddade. Stjelk- 



