48 M. ELFSTRAND. BOTANISKA UTFLYGTER. 



glest korthårig, upptill med sparsamma gråspeteade hår och 

 mörka glandelhår, oftast enkel och 1-bladig, sällan med ett 

 eller två öfre rudimentära blad, från hvilkas axill någon gång 

 en eller ett par bladlösa grenar utgå. Bladen tcmligen tjocka 

 och fasta, på öfre sidan gröna, på undre sidan tydligt stötande 

 i blygrått, stundom violett anlupna, + långt ska/tade, oregel- 

 bundet tandade, med något framåt eller utåt rigtade tänder, 

 hvilka oftast äro spetsiga, korta och breda; stundom äro några 

 tänder trubbiga, stundom äro tänderna närmast bladets bas 

 rigtade något bakåt; sällan äro bladen nästan helbräddade. 

 Ofta är bladkanten något undulerad. Af de vanligen talrika 

 rotbladen äro ett eller flera yttre vid blomningen ofta vissnade, 

 dessa äro temligen små, rundade — rundadt elliptiska, med ± 

 tvär bas, nästan glatta, nakna. De inre rotbladen äro större, 

 rundadt elliptiska — bi^edt lancettlika (det innersta) och rund- 

 trubbiga, endast det innersta vanligen något spetsigt; alla de inre 

 äro mycket kort och glest mjukhåriga och åtminstone med 

 spår af stjernhår på medelnerven. Stjelkbladet är oftast litet, 

 bredt — smalt lancettlikt, under hårigt och stjernhårigt, på öfre 

 sidans medelnerv stjernhårigt. Någon gång är det väl utveckladt. 

 Sällan saknas det nästan alldeles. Blomställningen är oftast 

 enkel, 2 — 5-blomstrig, stundom något sammansatt och mång- 

 blomstrig, gles. Korgskaften äro utstående — utsjiärrade, upp>- 

 böjda — nästan raka, + utdragna och grofva, stjernhåriga — 

 stjernludna, tätt beklädda med korta — medellånga mörka glan- 

 delhår. Blomhålkarne stora, breda och mörka, med rundad 

 eller stundom tvär bas, 11 — 15 mm. höga, nakna eller med 

 spår af stjernhår i de yttre fjällens kanter, rikligt beklädda 

 med långa och grofva, gråspetsade hår, samt med korta — medel- 

 långa mörka glandelhår. Hålkfjällen svartgröna — nästan svarta, 

 ofta något brunaktiga, breda, de flesta trubbiga, flera inre smal- 

 spetsade. Blommorna något dunkla, med kantblommornas tän- 

 der cilierade — nästan slatta. Stiftet i friskt och torkadt till- 

 er» 



stånd rostbrunt. 



Vallista, på några ställen i björkregionen samt nedersta 

 delen af videregionen. Äfven har jag sett den från Areskutan 

 (Almquist & Kempe 1868, O. Juel 1884, C. F. Sundberg 1886), 

 Snasahögen (S. Almqulst 1868), sydligaste Bunnerstöten, mot 

 Tjallingdalen (C. J. Johansson 1885); äfven från Herjedalen, 

 Midtådalen (Almquist & Söderlund 1866), Öfre Ljusnedalen 

 (S. T. Söderlund 1866). En snarlik form, som på samma 



