54 M. ELFSTRAND. BOTANISKA UTFLYGTER. 



*subcordatum n. 



Stjelken omkring 3,5 dm. hög, oftast 2-bladig, med en eller 

 ett par utstående och uppböjda, bladlösa grenar från de öfversta 

 bladens veck, ± tätt stjernhårig, med glesa — spridda mörka glan- 

 delhår och nedtill med sparsamma, hvita, medellånga hår. Bladen 

 smalt vingadt skaftade, å båda sidor gröna och mer eller min- 

 dre håriga, i kanten något groft tandade — naggtandade ; de 

 yttersta rotbladen vid blomningen vissnade, två eller flera qvar- 

 sitta, af dessa äro 1 — 2 yttre hjertUkt rundade — hjertlikt ellip- 

 tiska, 1 — 3 inre ovala — bredt lancettlika, trubbiga — något spet- 

 siga. Stjelkbladen bredt — smalt lancettlika; det nedersta, som 

 sitter lånyt ned på stjelken, är väl iitveckladt, skaftadt, det 

 öfversta mycket rudimentärt; alla stjelkblad åtminstone med 

 spår af stjernhår. Blomställningen enkel eller grenig, gles, 4 — 6- 

 blomstrig, med långa utstående — nästan utspärrade uppböjda 

 eller nästan raka grenar; korgskaften äro något grofva, stjern- 

 ludna och mycket tätt beklädda med långa glandelhår, med 

 gulbruna knappar. Hålkarne medelstora, temligen höga, hos 

 I ord. 12 — 14 mm., med rundadt kägellik bas, mycket tätt be- 

 klådda med dels långa glandelhår, med gulbruna knappar, dels 

 mycket korta och fina, med gula knappar, nakna eller med 

 spår af stjernhår i de yttre fjällens kanter, utan eller med något 

 enstaka, kort gråspetsadt hår. Hålkfjällen mörkgröna — svart- 

 gröna, smala och utdragna, de inre nästan utan ljusare kanter. 

 De flesta spetsiga, en del yttre och mellanfjäll ± trubbiga, 

 ('alathidia medelstora. Ligulae med något cilierade tänder. 

 Stiften mörka. 



Ottfjellet, nedre delen af videregionen. Herjedalen, Son- 

 fjellet, i vestra Storbäcksdalen (björkregionen): K. F. Dusen 

 1879, enligt i Riksmuseum befintligt exemplar, bestämdt till 

 Hier. submurorum Lbg. — En form, anslutande sig mycket 

 nära till den ofvan beskrifna, tog jag äfven på Ottfjellet. Den 

 afviker hufvudsakligen genom medelbreda hålkfjäll, af hvilka 

 de inre hafva ljusare kanter, hvarjemte hålkens glandelhår ej 

 äro fullt så talrika och långa, som hos den beskrifna; i stället 

 finnas här spridda, helsvarta eller mycket kort gråspetsade hår. 

 Afvcn denna afvikande form, som något mera närmar sig Hier. 

 submurorum Lbg exs. n:o 55, är tagen på Sonfjellet af Lektor 

 DusÉN (enligt ex. i Riksmuseum). Måhända är det endast en 

 modifikation af den ofvan beskrifna. 



