72 M. ELFSTRAND. BOTANISKA UTFLYGTER. 



brunaktiffa, glänsande och föga klädda hålkar, med breda, 

 öfvervägande trubbiga fjäll, och gula eller nästan gula stift. 



*coryinbelluin u. 



Stjelken 5 — 8 dm. hög, något spenslig, mångbladig {7 — lå), 

 nästan glatt, enkel eller med smala grenar från öfre bladvecken. 

 Bladen olikformiga, ofta starkt violett anlupna; rotbladen skaf- 

 tade, trubbiga — något spetsiga, de yttre vid blomningen viss- 

 nade, ett eller ett par gvar sittande, ± bredt lancettlika, af stjelk- 

 bladen äro de nedersta temligen långt skaftade, lancettlika, de 

 öfriga oskaftade och något omfattande, åtminstone mellanbladen, 

 hvilka från en mer eller mindre afsmalnande bas äro lancett- 

 lika och spetsiga, de öfversta bladen äro äggrundt lancettlika, 

 alla vanligen glest och groft tandade med något framåt eller 

 nästan rätt utåt rigtade, spetsiga tänder, på öfre sidan glatta 

 — mycket glest håriga, på undre ytan tätare håriga, särdeles 

 efter medelnerven och kanterna, de öfre på båda sidor med 

 spår af stjernhår. Blomställningen enkel eller vanligen grenig 

 och flerblomstrig, de nedre grenarne eller korgskaften utgå 

 från öfversta bladens axill, de öfversta skaften äro mycket korta 

 bildande en liten tät qvast, alla smala, uppåt något vidgade, 

 stjernhåriga — stjernludna, utan eller med något enstaka glandel- 

 hår och svartfotadt kort hår. Hålkarne äro temligen stora, 

 10 — 11 mm. höga, med något tvär bas. Fjällen tämligen tätt 

 tegeilagda, hrunaktigt mörkgröna — svao-tgröna, temligen breda, 

 de flesta trubbiga, några få inre spetsiga, med små — medel- 

 stora, glesa, gulknappiga glandelhår, utan svartfotade hår {eller 

 med något enstaka sådant), de flesta fjäll i spetsen något cili- 

 erade, de yttre åtminstone i kanterna glest stjernhåriga. Kant- 

 ligulcB med nästan glatta tänder. Stiften i friskt tillstånd gida. 

 Skalfrukten mörkt rödbrun. 



Fångvålens södra sluttniug, i björkregionen, sparsam. 



En, såsom det synes, hithörande form är äfven tagen i 

 Rätan, Turingen (S. L. Enander 1888). Den afviker från min 

 på Fångvålcn tagna form genom följande: stundom mera hårig 

 stjelk, ej violettfärgade, stundom mindre tandade blad, ej så 

 tydligt brunaktiga och stundom något mindre hålkar, i mera 

 grenig och blomsterrik qvast — allt olikheter, som troligen 

 kunna bero endast på ståndarten. Jag har från Tännäsberget 

 i Härjedalen sett en närstående eller möjligen identisk form. 



