BIIIANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 16. AKD. III. N:() 7. 85 



bladlösa skaft, äro aflångt cylindriska, slankiga, rikblommiga; 

 hängefjällen äro aflångt lancettlika eller aflånga, trubbiga eller 

 nästan trubbiga, slutligen mörkbruna, i spetsen svarta, med 

 ullhår på ryggsidan och i spetsen med en tofs af hvita silkes- 

 lena liår, nästan lika långa som fjället; kapslarne äro lancett- 

 likt koniska, tillspetsade, glatta, med långt ullhåriga skaft; 

 stiftet hälften så långt som kapseln, längre än de tvåklufna 

 märkena. 



Huruvida den växte i sällskap med eller i närheten af S. 

 lanata och reticulata, angifves ej, men af p. 206 1. c. synes åt- 

 minstone, att dessa arter finnas i samma trakt. 



Hybrider af «S. reticulata äro, såvidt jag har mig bekant, 

 mycket sällsynta, hvilket väl står i samband med denna arts 

 ringare förvandtskap med de öfriga ASa/u>arterna. J\Iig veter- 

 ligen äro förut i det på Salixbastarder rika Jemtland endast 

 två reticulata-hyhvidei: hittade, nämligen «S. reticulata X her- 

 hacea vid Skurdalsporten (af Apotekaren C. Indebetou) och S. 

 reticulata X hastata på Tjallingen, söder om Bnnnerstötarnc (af 

 C. fJ. Johansson och B. Floderus) båda formerna förmodligen 

 i mycket rinoa miinwj. Emellan lanata och reticulata torde 

 kna|)t förut någon fullt tydlig hybrid vara tagen. 



Care.x Oederi *pulchella Lönnhoth (Observationes criticac 

 plantas suecicas illustrantes, diss. acad. 1854). 



1 fuktig sparsam jord på lerskilferklippor vid Undcrsåkcrs- 

 olfven (Nyland). 



Typisk Carex jiava finnes i närheten, men ej Carex Oederi, 

 och den senare har jag ej sett någonstädes i vestra Jemtland. 

 — Af Carex *pidchella har jag, förutom JjÖnnroths original- 

 exemplar (»prope mare Balticiim in pascuo macro non procul 

 a Nors paraeciae Gothem in Gotlandia remoto , 1. c), äfvcn 

 sett ex. från Viken i Herjedalen (Stuömfelt 1879; ex. signe- 

 ladt C. Oederi Ehrh.). Någon form af (Jarex Oederi synes ej 

 vara funnen annorstädes i Herjedalen. 



De mest småväxte individerna likna liabituelt C. flava v. 

 pi/(jniaea, men synas, att döma af de ex. jag hittills sett, ganska 

 väl kunna skiljas från denna. Deremot torde den nog genom 

 mellanformer öfvergå i hufvudformen af Carex Oederi. 



