BIHANG TILL K. SV. VET. AKAD. HANDL. BAND. 16. AFI). III. N:0 7. 87 



temligen styfvu. Bladen nästan af stråets längd, 2 — 3 mm. 

 breda, sträfbräddade, sylspetsade. Småaxen omkring (i, temligen 

 tåttsittande (utom 1 eller 2 nedersta hvilka äro något af- 

 lägsnade), ovala —atlånga, tätblommiga, med små axfiällika eller 

 det nedersta vanligen med borstlikt skärm af några millimeters 

 längd (någon gång är det nästan lika långt som axsaralingen). 

 Det öfversta småaxet med få o^-blommor vid basen, de öfricfa 

 ined en eller annmt eller alldeles utan. Axfiälien äro äggrunda, 

 de flesta spetsiga, gulaktigt bruna med grönaktig medelnerv 

 och hinnaktioa, ljusare kanter. Fruktgöuunena ej fnllständigf 

 iitrecklade, ovala eller äirgrundt ovala, kortare än eller lika 

 långa som axfjällen, nervlösa, gulgröna — gulbruna, med kort, 

 men tydligt spröt, något sträfva i öfre kanterna. Sprötet är 

 helt eller något två-tandadt, jjå utsidan, med en tydlig Icingd- 

 spricka, som sträcker sig nästan till midten af fruktgömmet. — 

 Hos ex., som jag sett från anflra håll', äro fruktgömmena i 

 kanterna släta eller nästan släta. 



Den liknar mera C. alpicola än lagopina, men afviker från 

 den förra genom något styfvare, mindre spensligt strå, van- 

 ligen mörkare, mer eller mindre bruna, temligen tättsittande 

 småax, af hvilka de nedre stundom hafva endast 9-blommor. 

 Stundom äro, som nämndt, fruktgömmen i kanterna släta. 



En med den ofvan beskrifna fullkomligt öfverensstäm- 

 mande form har jag sett t. ex. från Saltdalen i Nordl. (Schle- 

 GEL c^c Arnell 1869, enligt ex. i Riksmuseet). 



Care.i' lagopina Wg. nova var. vel subsp.? 



Växande i sällskap med ofvan beskrifna hybrid och Care.r 

 alpicola fans en tredje mycket egendomlig Carexfovm, som jag 

 anser mig här böra lemna en beskrifning öfver, ehuru den 

 ännu icke kunnat säkert utredas. 



Stråen omkring 2 dm. höga, spridda (eller stundom något 

 tufvade), nedtill från ett krypande eller uppstigande rhizom + 

 båglikt uppböjda, trubhkantiga och släta (endast längst upp 

 under axsamlingen något sträfva), spensliga. Bladen kortare 

 är strået, smala (1 — 2 mm. breda), svagt rännformiga, sylspet- 

 sade, mot spetsen sträfva. Småaxen 2 — 5, oftast 3 — 4, tätt- 

 sittande eller det nedersta något aflägsuadt, med små fjäll- 



' Se det snnrt utkommaiiile andra liilftet af Hartmans Fora, I2:o 

 upplagan. 



