88 M. ELFSTBAND. BOTANISKA UTFLYGTER. 



lika skärm, af livilka den nedersta stundom är förlängd i en 

 kort borstlik spets, ovala — klubblika, små, endast 4 — 5 mm. 

 långa, 3 — lO-blommiga, uppstående eller något utstående, bildande 

 ett teraligen smalt, omkring 12 mm. långt sammansatt ax. 

 Toppaxet bar ungefär samma form och storlek som de öfriga, 

 med (^-blommor- vid basen, och ^-^^ommor i spetsen, eller 

 stundom med endast o^-blommor, de öfriga axen vanligen med 

 en eller ett par (/'-blommnr vid basen, för öfrigt af ^-blommor. 

 Aafjällen äro äggrunda, något spetsiga eller en del trubbiga, 

 bruna, i kanten hinnaktiga och ljusare. Fmktgömrnena något 

 längre än axfjällen, lancettlikt äggrunda, afsmalnande till ett 

 tydligt spröt, med längdsprirka på utsidan, på yttre sidan äro 

 de konvexa och otydligt nerviga, på inre sidan nästan platta 

 och nervlösa, gulbruna eller grönbruna, i kanterna släta. 



På ett par af de undersökta individerna äro småaxen en- 

 dast två till antalet, såsom det synes, i följd deraf, att ett 

 eller annat ax felslagit; endast axskärmen linnes qvar. Stundom 

 består ett småax endast af skärm och en eller ett par $-blom- 

 mor. Nå2;on gäng synes toppaxet bestå endast af ^-blommor, 

 och på ett af de tagna exemplaren synas åter båda de två 

 öfversta småaxen vara bildade uteslutande af c/^-blommor! Hvar- 

 ken småaxen eller fruktgömmena äro utspärrade, men spröten 

 på de bäst utvecklade utricidae äro märkbart utböjda. 



Såsom af beskrifningen kan synas, erinrar den i vissa af- 

 seenden nåofot om Carex dioica, hvadiin man skulle kunna 

 misstänka, att den kunde vara hybrid emellan denna art och 

 C. lagopina. För att möjligen kunna få något vidare stöd för 

 en sådan förmodan har jag mikroskopiskt undersökt tvärsnitt 

 af rotstock och blad, men dervid ej kunnat finna något, som 

 talar för ett genetiskt samband med dioica. Deremot visa 

 dessa snitt mycken likhet med motsvarande snitt af C. lagopina, 

 hvadan det torde få anses temligen säkert, att nu ifrågavarande 

 form, vare sig den är hybrid eller ej, står i ett nära slägt- 

 skapsförhållande till nyss nämnda art, ehuru den habituelt är 

 ganska olik den samma. (Se den bifogade planschen.) 



I Riksmuseet har jag sett en enda, temligen bristfällig 

 Car e.v-måivid, som visar mycken likhet med ofvan beskrifna 

 form och måhända är samma sak. Den liar dock ej så tätt- 

 sittande småax. Den är tagen vid Stor-Tokin vid Virijaur 

 i Luleå Lappmark af E. C. V. Cederstråhle 18 -/s '^6- ^ 

 etiketten är med E. Fries' lätt isenkiinlioa liandstil anteck- 



