4 P. HELLSTRÖM, ANATOMIEN HOS GRÄSENS UTLOPARE. 



Samme förf. har äfven visat, att då de ifrågavarande iit- 

 löparne, skyddade sora de äro af de omgifvande jordlagren, 

 ei äro utsatta för »några afsevärda, i organets längdriktnino- 

 verkande slitkrafter», den mekaniska väfnadens förnämsta upp- 

 gift måste bli den att skydda den i grundväfnaden upplagrade 

 reservnäringen; och att då till följd af bastmantelns centrala 

 läge ett dylikt skydd icke kunde af denna presteras, särskilda 

 mekaniska element måste utbildas utanför den såsom upplags- 

 väfnad fungerande barken. 



Då ett stort antal gräs, tillhörande olika slägten och 

 växande under ganska olika yttre förhållanden, ega dylika 

 utlöpare, så var det i hög grad sannolikt, att en stor om- 

 växling skulle förefinnas, såväl i de olika väfnadernas utveck- 

 ling i förhållande till hvarandra, som också i fråga om de olika 

 medel de respektive växterna användt för beredande af till- 

 räckligt skydd för den för dem så vigtiga lösliga reservnäringen. 

 Det var med ett ord högst sannolikt, att ficre intressanta 

 varianter skulle förefinnas af de nämda, af Johanson uppstälda 

 typerna. 



En närmare undersökning af de i Upsala Bot. Trädgård 

 sommaren 1889 växande, med vmderjordiska utlöpare försedda 

 gräsen har också, såsom följande redogörelse närmare skall 

 visa, till fullo bekräftat riktigheten af denna förmodan. 



Men äfven i ett annat afseende har den föreliggande under- 

 sökningen kommit att erbjuda åtskilligt af intresse, nämligen 

 genom de vackra öfvergångar den visat ifrån det typiska ofvan- 

 jordsskottet till den typiska utlöparen, och därigenom att den 

 visat, huru utlöparens organisation uppkommit genom en små- 

 ningom försiggående modifikation af ofvanj ordsskottets. Den 

 af Johanson lemnade beskrifningen af utlöparens allmänna 

 organisations-förhållanden passar visserligen in på det stora 

 flertalet af de undersökta arterna. Men då jag genom det 

 rikare undersökningsmaterial, som stått mig till buds, varit i 

 tillfälle att konstatera, att samma organisationstyp öfver hufvud 

 taget är genomgående för de såsom propagations- och reserv- 

 näringsorgan fungerande, underjordiska utlöparne och det 

 ofvanjordiska, assimilerande skottet, i det att en hel formserie 

 kan uppvisas ifrån utlöpare, som till sin byggnad närmast 

 öfverensstämma med ofvanjordsskottet, ända till dem, som till 

 sin byggnad närmast öfverensstämma med roten eller den 

 organisationstyp, som funnit sitt uttryck hos t. ex. den af 



