b P. HELLSTRÖM, ANATOMIEN HOS GRÄSENS UTLOPARE. 



redan vid sitt allra första framträdande, redan till sitt anlao-, 

 förete de från det ofvanjordiska skottets byggnad afvikande 

 egendomliglieter, som de olika yttre förhållandena betinga: 

 dessa egendomligbeter liafva ingått i växtens allmänna organi- 

 sationsplan. — Emellertid finnes det äfven fall, då växten så 

 att säga på ett mer individuellt sätt har afpassat sig efter de 

 vttre förhållandena, och dessa modifikationer äro så mycket 

 mer intressanta, som de äro synnerligen belysande för frågan 

 om uppkomsten af dessa, i sina mest ytterliga former från den 

 hos gräsen typiska skottbyggnaden rätt afvikande underjordiska 

 skottsystemen. 



Ett dylikt exempel erbjuder Poa compressa. Denna är 

 försedd med kraftiga, ganska långa, underjordiska utlöpare, 

 som på vanligt sätt äro beklädda med kloroplastfria, till skydd ^) 

 utbildade blad: lågblad. Utlöparen öfverensstäramer till det 

 yttre utseendet fullständigt med utlöparne hos andra Poa-arter, 

 t. ex. Poa pratensis och Poa cenisea (om den förra af dess;^ 

 se längre ned!), och eger alla karaktärer af en typisk utlöpare. 



Gör man ett snitt genom en äldre del af en dylik utlöpare 

 d. v. s. i närheten af dess utträde ur hufvudskottet, så skall 

 man emellertid finna en byggnad, som i hög grad öfverens- 

 stämmer med den hos det typiska ofvanjordsskottet. Ytterst 

 befinner sig ett lager små, obetydligt förvedade epidermis- 

 celler. Mellan detta cell-lager och bastmanteln, som innesluter 

 de flesta. kärlknippena, ligger ett 1 — 2-skiktadt lager små bark- 

 celler. I detta barklager ligga här Och där subepidermala 

 baststrängar, som sträcka sig ifrån bastmantcln ut till epider- 

 mis (se fig. 1). Innanför bastmanteln ligger den egentliga 

 upplagsväfnaden, märgen, som består af stora, tunnväggiga 

 celler och upptar ungef. "/a; det småcelliga epidermisskiktet 

 och den småcelliga barken upptaga ungef. '/e samt bastmanteln 

 med de inneslutna kärlknippena likaledes ungef. Ve af tvär- 

 snittets radie. 



(jrör man ett snitt genom en yngre del af samma utlöpare, 

 blir den bild man erhåller i icke obetydlig grad modifierad, 

 ehuru till de stora hufvuddragen densamma. De subepidermala 

 basteträngarne ha här, såsom fig. 2 visar, blifvit reducerade, 

 så att de icke längre framstå såsom epidermis och bastmanteln 

 sammanbindande balkar, utan blott såsom allt svagare och 

 svagare utbugtningar på bastmanteln, så att barklagret till 



') Om lågbladens skyddande betydelse se sidd. 9 o. 10. 



