BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAl). HANDL. BAND. 16. AFD. III. N:0 8. 7 



sist kommer att blifva en alldeles oafbruteB hålcylinder. — • 

 De öfriga delarne bli däremot i det närmaste oförändrade. 



Liknande är förhållandet hos en närbeslägtad, obestämd Poa 

 och hos Holcus mollis, ehuru icke lika tydligt som hos den nyss- 

 nämda. Den senare af dessa omnämnes af Johanson (1. c. sid. 

 35), som säger, att bastmanteln »är svagare utbildad och något 

 vågig, så att den på somliga ställen stöter ända intill epider- 

 mis, nämligen midt för en del särdeles låno-t ut emot periferien 



"o or 



belägna kärlknippen, v Den förra öfverensstämmer, utom däruti 

 att bastmanteln på somliga ställen stöter tillsammans med 

 epidermis, i öfrigt på det närmaste med Poa compressa. 



Ofverensstämmelsen med ofvanj ordsskottets byggnad är 

 hos de nämda gräsen ganska tydlig; och hos Poa compressa 

 kan man, såsom ofvan är visat, på en och samma utlöpare 

 följa den succesiva utvecklingen ifrån en byggnad, som i det 

 närmaste öfverensstämmer med ofvanjordsskottets, till den, som 

 är för utlöparne karaktäristisk. 



Hos andra gräs, t. ex. Elymus gigantens, Elymus arenarius 

 och Calamagrostis montana. visar sig däremot i ett annat af- 

 seende en afvikelse ifrån det hos de typiska utlöparne normala 

 förhållandet. Hos dessa äro utlöparne visserligen byggda lika 

 i äldre och yngre delar, och icke heller finnas några meka- 

 niska element, som förbinda den mer eller mindre ytliga bast- 

 manteln med epidermis; men däremot finnas alldeles under 

 epidermis mer eller mindre kraftiga baststrängar, som icke 

 äro bundna vid några ledande element och icke heller sträcka 

 sig synnerligen långt in emot bastmanteln (se fig. 3). ^) 



Dessa baststrängar måste enligt min åsigt uppfattas så att 

 säga som rudimentära organ, d. v. s. såsom egentligen till- 

 hörande en annan organisationstyp, som varit afpassad för andra 

 lefnadsförhållanden och af hvilken de uteöra rester, som nu- 

 mera, då växten inträdt under andra lefnadsförhållanden, äro 

 för densamma af ringa eller ingen betydelse. 



Hos Elymus gigantens äro utlöparne jämförelsevis korta 

 och hos den äro också baststrängarne kraftigare utvecklade 

 och förekomma till större antal rundt om hela utlöparen. De 



') I det ofvan citerade arbetet af Johanson, lemnas en redogörelse 

 för utlöparens byggnad hos Ehjmns arenai-his, och meddelas en skematisk 

 bild af ett tvärsnitt af densamma (Tafi. III, iig. 25) : men där namnes intet 

 om dessa snbepidermala baststrängar, lika litet som om de i barken spridda 

 kärlknippen, som jag på alla tvärsnitt jag gjort genom utlöpare af denna 

 art, funnit regelbundet uppträda och om hvilka mer längre fram. 



