I 



BIHANG TILL K. sv. VET.-AKAD. HANDL. BAND 16. AFD. III. N:0 8. 11 



synnerligen svagt utvecklade och därigenom lemna längre 

 eller kortare delar af utlöparens yta oskyddade, under det att 

 däremot på de utlöpare, där lågbladen sitta synnerligen tätt, 

 så att spetsen af ett nedanför sittande blad sträcker sig ända 

 till eller öfver basen af det nästföljande, icke blott alla sär- 

 skilda extracortikala mekaniska element saknas, utan äfven 

 epidermiscellerna äro synnerligen stora och tunnväggiga. Ja, 

 t. o. m. på samma utlöpare kan man finna en bestämd skilnad 

 uttalad i de yttersta cell-lagren på den del, som täckes af låg- 

 bladsslidan, och den, som är i saknad af ett dylikt skydd. 



I samband härmed står den speciella utbildningen af dessa 

 lågblad. Hos gräsen äro bladslidorna i allmänhet öppna, om 

 också ett och annat undantag finnes; men hos lågbladen på 

 utlöparne synas det vara regel, att slidan är sluten, ehuru det 

 naturligtvis icke jjäller alla de undersökta arterna. Att detta 

 har en viss biologisk betydelse i den mening jag här sökt 

 ådagalägga, torde ej kunna nekas. I synnerhet då slidan är 

 något längre, sluter tätt till stammen och, såsom förhållandet 

 vanligen är, utgör den hufvudsakliga delen af lågbladet, under 

 det att skifvan är reducerad till sitt minimum, torde dess 

 skyddande betydelse vara icke obetydlig. Dessa blad bestå 

 ofta till sin hufvudraassa af kraftiga mekaniska element, som 

 omsluta de af oftast endast Z^/»iom-strängar bildade kärlknip- 

 pena (se fig. 4). Detta förhållande finner sin naturliga för- 

 klaring i dessa blads funktion. Då bladen icke på något sätt 

 deltaga i assimilationsarbetet, så äro de icke i behof af några 

 kärl för ledande af den råa näringssaften, hadromelementen 

 bli öfverflödiga, och kärlknippena behöfva blott tillföra bladen 

 de färdiofberedda organiska ämnen, som de behöfva för sitt 

 uppbyggande. Det omkring dessa kärlknippen liggande, isyn- 

 nerhet på den yttre sidan synnerligen kraftiga bastets första 

 uppgift är naturligtvis att skydda de tvinna leptomelementen. 

 Men de synas äfven kvinna ha en uppgift att verka stödjande 

 och skyddande för hela utlöparen. 



Ett synnerligen vackert exempel på det skydd dylika låg- 

 blad kunna lemna utlöparen erbjuder Elymus canadensis (fig. 4). 

 Utanför den jämförelsevis kraftigt utvecklade märgen ligga 

 hos denna kärlknippena i en enkel krets, omgifna af svagt 

 utveckladt bast. Barklagret består af 4 — 6 cellskikt, för 

 hvilka de tunnväggiga epidermiscellerna erbjuda ett synner- 

 ligen svafift skvdd. Icke heller är något af de yttersta bark- 



