I 



BIHANG TILL K. sv. VET.-AKAD. HANDL. BAND 10. AFD. III. N:0 8. 13 



en stor öfverensstämruelse visat sig i de olika, utlöparen 

 sammansättande anatomiska elementens allmänna topografi, om 

 också en stor variation förefunnits dels i de olika elementens 

 relativa utveckling och mägtighet, dels i dessa elements spe- 

 ciella utbildning i de olika fallen och dels i förefintligheten 

 •eller frånvaron af vissa element, t. ex. en sårskild endodermis- 

 slida omkring den kärlknippena omslutande bastmanteln eller 

 omkring enskilda, spridda kärlknippen. Innerst ligger, i när- 

 maste anslutning till de af Johanson lemnade beskrifningarnc 

 af dessa utlöpares bvggnad, en mer eller mindre mäktigt ut- 

 vecklad märg, som omslutes af en kärlknippena mer eller 

 mindre fullständigt omgifvande bastmantel, utanför hvilken 

 ett barklager vidtager, ytterst omgifvet af epidermis, med 

 eller utan särskilda anordningar för beredande af ett speciellt 

 extracortikalt skydd. 



Den i det föregående, vid åtskilliga tillfällen omnämda. 

 bastmanteln omslutande endodermis återfinnes hos ett stort 

 antal af de utlöpare, som varit föremål för denna undersökning. 

 De olika släktena visa vissa olikheter i fråga om skvddsslidans 

 utveckling, hvilka olikheter äro så pass stora och så konstant 

 förekommande, att man efter dem kan indela de undersökta 

 slägtena i två grupper, som visa sig från hvarandra ganska 

 bestämdt skilda. Den ena af dessa grupper har en sådan 

 endodermis, som Johanson (1. c. sid. 34) omnämt såsom till- 

 kommande de af honom på samma ställe beskrifna utlöparne 

 hos Hierochloa odorata och som jag för korthetens skull i enlig- 

 het med RussoAVS förslag vill kalla C-endodermis^ hvarmed då 

 förstås en endodermis, hvars cellväggar äro förtjockade blott 

 på radial- och innerväggarne (se fig. 7). — Den andra gruppen 

 har däremot en endodermis, som är utmärkt genom en rundtorn 

 likformig förtjockning af cellväggarne. Denna endodermis 

 kallas i det följande för O -endodermis. — Dessutom finnes det 

 åtskilliga arter, hos hvilka någon utbildning af en endodermis 

 i utlöparen icke kan uppvisas. 



Den förra af dessa skyddsslidor eller C-endodermis åter- 

 finnes hos utlöpare från arter af slägtena Triticiim, Elymus, 

 Secale, Muhlenhergia, Bracht/podium, Avena, Bromus, Trisetum, 

 Calamagrostis, Agrostis, Hierochloa och Baldingera. 



Af dessa ha en del blott en enda krets endodermisceller 

 omkring kärlknippekretsen, hvarvid deras form är så karak- 

 täristisk, att någon tvekan om deras identitet icke kan uppstå. 



