16 P. HELLSTRÖM, ANATOMIEN HOS GRÄSENS UTLÖPARE. 



lapponica, som endast ha det närmast under epidermis lig- 

 gande barkcell-lagret förvedadt (lig. 13). De flesta ha dock 

 flere (2 — 4) af de yttersta barkcell-lagren förvedade. På detta 

 sätt utrustade äro t. ex. Triticum sibiricum, T. caninum, Secale 

 anatolicum och Muhlenhergia glomerata (fig. 14). 



Att här lemna en redogörelse för de oftast mindre väsent- 

 liga olikheterna i de respektiva väfnadernas relativa utvecklino- 

 i utlöparne hos alla de af mig undersökta arterna, som i det 

 föregående blifvit omnämda och i det följande komma att 

 ytterligare omnämnas, anser jag vara öfverflödigt och för öfrigt 

 af föga intresse, hvarföre jag här inskränker mig till att an- 

 gående denna fråga hänvisa till hvad Johanson i det citerade 

 arbetet därom säofer. 



I stället öfvergår jag nu till den andra af de båda grup- 

 perna, i hvilka jag med skyddsslidans beskaffenhet såsom in- 

 delningsgrund indelat de undersökta slägtena, för att i korthet 

 meddela några iakttagelser, som jag gjort angående denna. 



Med 0-endodermis äro arter af följande slägten försedda: 

 Festuca, Poa, Glyceria, Melica, Leersia m. fl. Hos så godt 

 som dem alla framträder endodermisslidan mycket tydligt till 

 följd af den gula färg, som dess cellväggar visa. A^id be- 

 liandling med floroglucin och saltsyra blir denna färg oför- 

 ändrad, under det att de innanför liggande bastcellerna anta 

 en vackert rosenröd färg (ligninreaktion). Endodermiscellerna 

 äro således fria från vedämne. Behandlade med klorzinkjod, 

 bibehålla de sin gula färg oförändrad, under det att däremot 

 grundväfnadens cellväggar anta en blåviolett färg. De kunna 

 således icke bestå af ren cellulosa. Af koncentrerad svafvel- 

 syra upplösas de i likhet med grundväfnadens celler fullstän- 

 digt, under det att däremot de ofta äfvenledes gult färgade 

 epidermiscellerna samt bastcellerna kvarlemna tunna, oupplö- 

 sta membraner. De äro således icke förkorkade. — Sanno- 

 likt bestå de endast af cellulosa, som är inpregnerad med 

 något gult färgande ämne, som genom sin närvaro hindrar 

 framträdandet af den svag-t blåvioletta färsr, som ren cellu- 

 lösa eljes visar vid behandling med klorzinkjod. Af hvilkeu 

 natur detta färgämne är, kan ej så lätt afgöras, då därför 

 naturligtvis skulle kräfvas vidlyftigare undersökningar, än 

 som ingå i planen för detta arbete. De gula endodermiscel- 

 lernas form öfverensstämmer rätt mycket med de förvedade 

 barkcellers, som uppträda under epidermis hos t. ex. Hiero- 



