12 ROB. TOLf, ÖFVERSIGT AF SMÅLANDS MOSSFLORA. 



mindre finkorniga graniter, i hvilka här och der uppträda 

 graBulitpartier mer eller mindre mäktiga. Af öfriga bergarter, 

 som i någon nämnvärd grad ingå i östliga Smålands berg- 

 byggnad, må nämnas diorit och diabas: den senare bildar 

 större gångar på några ställen i Kalmar och Kronobergs län 

 samt är i all synnerhet rådande i Nässjötrakten; den förra 

 uppträder här och der i landskapet såsom smärre bergknölar. 

 På Visingsö, kring Grenna och Jönköping anstå sedimentära 

 bergarter af Visingsöserien, hvilka utan tvifvel utöfva ett stort 

 inflytande på mossfloran; kring Jönköping m. fl. st. finnes 

 äfven protogingneiss. Vid Almesåkra påträffas utom Almes- 

 åkraseriens bergarter äfven qvartsitdiabaskonglomerat, och 

 sagde series qvartsiter äro äfven rådande i Nässjötrakten samt 

 finnas längre norrut i Marbäcks och Bredestads socknar. Kalk 

 är ytterst sällsynt inom provinsen. Vid Humlenäs i Kristdala 

 socken (Kalmar län) finnes Sveriges säkerligen minsta före- 

 komst af silurisk kalk; en till Almesåkraserien hörande kalk- 

 sten finnes vid Hamnaryd i Solberga; urkalk vid Arset i Frö- 

 deryd, nära Komstad i Ljunga, kring Eksjö o. s. v. 



I vestra Småland utgöres deremot berggrvmden nästan 

 öfvervägande af jerngneiss i ganska flackt läge och med ringa 

 stiipning. Hyperit äger en icke obetydlig utbredning inom 

 jerngneissens region, samt bildar större eller mindre bergåsar, 

 hvilka ej sällan — såsom framför allt Taberg — höja sig rätt 

 betydligt öfver kringliggande nejd. 



Af dessa bergarter har graniten synts mig vara den i 

 bry ologiskt afseende rikaste, gneissen åter den fattigaste, kan- 

 ske till följd af sin ringa benägenhet till klippbildning. De 

 af mig undersökta diorit- och diabasförekomsterna hafva icke 

 haft att uppvisa några för dem egendomliga arter eller någon 

 ovanligare frodighet i vegetationen. Silurförekomsten vid 

 Humlenäs företedde endast allmännare kalkmossor såsom Grim- 

 mia pulvinata, Tortula muralis, Ditrichum flexicaule och några 

 andra, samt var ganska individfattig; kalken vid Hamnaryd, 

 som tillhör Almesåkraserien, erbjöd deremot ett och annat 

 af intresse, och växtligheten var der ganska präktigt utvecklad: 

 så fann jag Amblystegium Kneifläi och Juratzkae, Hypnum 

 glareosum och lutescens. Barbula convoluta och fallax o. s. v., 

 alla i mängd. Att granuliten hyser en så förvånande stor 

 rikedora på sällsynta arter, och att de på den uppträdande 

 mossorna visa en sådan yppighet och lifskraft, torde kanske 



