BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HAKDL. BAND 16. AFD. III. N:0 4. 13 



vara att tillskrifva utomordentligt gynsamma lokala förhållan- 

 den. Inga särskilda former synas vara bundna vid Almesåkra- 

 bergarterna, ej heller tycktes mossfloran der i trakten äga 

 någon anmärkningsvärdare frodighet Den ymnighet, i hvilken 

 en mängd jordmossor, så t. ex. Anisothecium rubrum, Barbula 

 fallax m. fl. — ofta i häpnadsväckande individmängd! — an- 

 träffas i nejden kring fJönköping, är säkert en följd af Wetter- 

 omgifningarnes stora rikedom på lera. På det egentliga, ganska 

 lerfattiga höglandet är jordmossfloran ytterst trivial. Några 

 hyperitberg har jag ej varit i tillfälle att undersöka och kan 

 således icke uttala mig öfver de bryologiska förhållandena vid 

 dem: att deras fanerogama flora kan vara högst olikartad med 

 växtligheten i ett jerngneissområde, har Scheutz sökt påvisa 

 i inledningen till sin Smålandsflora. 



Af stort intresse i bryologiskt afseende äro de dalgångar 

 eller klyftor — »skuror» — hvilka förekomma synnerligen tal- 

 rikt i nordöstra Småland samt angränsande delar af Östergöt- 

 land. I allmänhet gå de temligen parallela från NNV till 

 SSO inom ett bälte genom Lemnhults, Korsberga, Okna, Hessel- 

 by, Ingatorps, Hults, Svinhults och Sunds socknar. De för- 

 nämsta af dessa bildningar, som af allmogen erhållit mer eller 

 mindre karakteristiska namn, äro: Helveteshåla i Lemnhult, 

 Skäftesfallshåla i Korsberga, Djupskuran i (Jkna; Putteklef och 

 Skrålehie i Ingatorp; Skurugata, Hesslåsdam och Skäljaryds- 

 skuran (»Lilla Skurugata») i Hult; Wadadalen i Hesselby; 

 Korphålan och Susehål i Svinhult samt Skamsgata i Sund. 

 Scheutz omnämner äfven Ingarydsdal i Olmestad, Sqvalregata 

 i Hultsjö, Käringegata i Ekeberga och Ornaskur i Hestra. 

 De senare har jag icke varit i tillfälle att besöka. 



Några bland dessa klyftor — Wadadalen till exempel — 

 torde hafva rinnande vatten att tacka för sin uppkomst; bild- 

 ningssättet af andra kan vara svårförklarligare. Vid Hesslås- 

 dam har Ingeniör P. DusÉN påträffat en särdeles vacker breccia; 

 en omständighet, som kan synas tala för att de stå i samband 

 med förkastningar, allrahelst som de båda begränsande väg- 

 garne oftast äro af olika höjd. Huru härmed än må vara, visst 

 är, att dessa skuror höra till de intressantaste bryologiska 

 ståndorter i södra Sverige, och att de redan tidigt fäst bota- 

 nisternas uppmärksamhet på sig. Scheutz var dock den. som 

 först lät ana dessa lokalers stora rikedom på mossor samt 

 iippräknar i sitt ofta omnämnda arbete ett femtiotal sällsyntare 



