BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 11. N:o 4. 5 
anser jag det emellertid nödigt att förutskicka en kortfattad 
öfversigt af det undersökta området ur geografisk och hydro- 
grafisk synpunkt, stödjande mig isynnerhet i förra hänseendet 
på PETTERSENS!) uppgifter, i det senare äfven på egna af dragg- 
ningarne på skilda lokaler föranledda mätningar och bottenprof. 
Kvzenangsfjorden (Tafl. II), i dagligt tal och utan tvifvel 
riktigare benämnd blott Kvenangen?), skjuter in i NY.—SO. rikt- 
ning från gränsskäret mellan Tromsö amt och Vestfinmarken, 
Brynilen, beläget på 70” 15' N. lat., på östra sidan och nordspetsen 
af den stora Arnön på den vestra. Med en längdutsträckning 
åt SO. af ända till 7 norska mil visar den ytterst en bredd af 
högst 2 och torde så länge den bibehåller denna bredd eller 
på en sträcka af ungefär 3 mil rättast böra anses såsom en 
hafsarm, emedan endast dess östra gräns bildas af en fast- 
landshalfö, under det den vestra utgöres af flere större och 
mindre skär, bland hvilka må nämnas den nyssnämnda Arnö, 
Kaakö och hufvudorten för trakten, Skiervö. Denna hafsarm 
upptager äfven mynningen af den i SV. riktning inskjutande 
Rejsenfjord, under det den egentliga Kvenangen bildar hafs- 
armens fortsättning åt sydost. Redan vid sin mynning, mellan 
Bergshalvön i öster och Mejlandshalvön med de 3,000' höga 
Kv2&enangstinderne i vester, visar den egentliga Kvxnangen 
blott hälften af hafsarmens bredd och afsmalnar småningom 
mot söder, der de fjellsträckningar som bilda vattengränsen å 
ömse sidor allt mer närma sig hvarandra. Dessa förhållanden 
i förening med det betydliga afståndet från öppna hafvet till 
fjordens innersta vik eller den s. k. fjordbotten skulle utan 
tvifvel i och för sig gifva anledning till en sådan faunans 
olikhet, som ofvan antydts, mellan fjordens yttre och inre 
delar, men här tillkomma ytterligare andra omständigheter 
som göra att denna skilnad blir ännu skarpare. Här träffas 
nämligen på tvänne ställen af fjorden strandbildningar, såvidt 
man kan se ofvan hafsytan, bestående af löst material och 
synbarligen tillkomna af helt andra orsaker och på en långt 
senare tid än de fjellsträckningar som löpa i fjordens riktning 
och begränsa den på ömse sidor; de utgå nämligen vinkelrätt 
emot dessa senare, således tvärs öfver fjorden, 1 form af hvar- 
1) KARL PETTERSEN: Kv&nangen. Et bidrag til besvarelsen af spoörgs- 
maalet om fjorddannelsen, med kart och profiler. Tromsg Museums 
Aarshefter IV. Tromsg 1881. 
2) Kyenangr = Kvenfjord. 
