12 HOLM, OM VETTERN OCH VISINGSÖFORMATIONEN. 
början är stupningen 45? N.V., men förändrar sig äfvenledes 
och blir allt svagare tills den hos sandstenen torde uppgå 
till endast 152—20? N. Mellan sandstenen och skiffern träffas 
öfvergångslager af en rödgrå sandsten. Sandstenen är för- 
öfrigt hufvudsakligen hvit, men innesluter röda skikt och 
partier. Den är temligen finkornig, rätt lös och svår att 
stuffa. Vissa skikt äro gröfre, konglomeratartade, med hassel- 
nötstora eller något större rullstenar af qvarts. Sandstenen 
visar mycket tydligt skiktning. Den upptar endast en obe- 
tydlig sträcka af stranden. Sandstensskikten afskäras nem- 
ligen helt plötsligt af en temligen grofkornig röd granit. 
Denna bildar höga väggar ofvan sandstenen. TI sjelfva strand- 
linien äro graniten och sandstenen blottade nästan i kontakten 
dem emellan. Graniten är här starkt vittrad och fältspaten 
mycket starkt kaoliniserad. Den har derföre fullkomligt 
mistat sitt sammanhang och kan brytas sönder med fingrarne. 
Här går förkastningssprickan fram, och längs denna har gra- 
niten så starkt förändrats. Förkastningssprickan synes här 
göra en liten vinkel, ty endast under ett mycket kort stycke 
visar sig graniten. Derefter följer åter, under en äfvenledes 
kort sträcka, ånyo sandsten, strykande N. 20? Ö. och stupande 
45? N., intagande en bugt, som förkastningssprickan bildar. 
Söder härom vidtager granit (?), med branta väggar uppstigande 
ur sjön. Dessa branta bergväggar kallas enligt BoHmaAn Gryts- 
bergen. Söder om dessa är stranden vid Stocklycke ej så 
brant. Här finnes t. o. m. en liten hamn, från hvilken man 
utan möda kan bestiga Omberg från sjösidan. Bergarten ut- 
göres af en mycket glimmerrik protogingneis. Vid sjelfva 
hamnen anstår en breccia, sammansatt af bitar af den glimmer- 
rika protogingneisen samt oregelbundna skrofliga qvartsbitar, 
enligt en af mig medförd stuff i Upsala Universitets Geo- 
logiska samlingar. Under hvilka omständigheter breccian 
uppträder, kan jag ej tydligt erinra mig, ej heller finner jag 
derom några notiser i mina anteckningar. Mellan Stocklycke 
och Ombergs södra ända uppstiga bergväggarne åter lodrätt 
ur sjön, bildande den del af sjöbergen, som fått namn af 
Rödgafvel. Höjden är enligt BomMman 136 fot. Bergartens 
beskaffenhet erinrar jag mig, att vi vid besöket 1875 ej rätt 
kunde få klart för oss. Att det konglomerat, som vi enligt 
HISINGERS uppgift väntade att finna derstädes, ej förefans, 
var fullt tydligt. Vågsvallet och den lodräta bergväggen 
