BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 11: N:O 7. 2 
bottenlag. Några närmare uppgifter beträffande sandstenens 
förekomst och lagringsförhållanden, framför allt densammas för- 
hållande till urberget har jag, hvarken hos de äldre författarne 
eller hos NaAtHorsTt lyckats återfinna, oaktadt det skulle vara 
af stort intresse att erfara, huru formationens bottenlag här 
förhåller sig till sitt underlag. Af de topografiska förhållan- 
dena kunna vi emellertid våga några gissningar, som torde 
närma sig sanningen. Enligt det topografiska kartbladet 
»Carlsborg» är Röknehufvudet och den södra hälften af Stora 
Röknen, hvarest underlaget utgöres af sandstenen, fullkomligt 
flacka och jemna. Den nordliga, af urberg bestående delen, 
synes äfven vara föga hög, samt med långsam sluttning små- 
ningom uppstiga från sandstensområdet. Förhållandet mellan 
urberget och Visingsöformationen synes alltså här afvika från 
det vid Vettern såsom regel förekommande, att det förra höjer 
sig tvärbrant från den senare. Man vågar kanske derför an- 
taga, att de här ej till hvarandra intaga samma läge, som det 
vi ofvan lärt känna från flere punkter på Vetterns östra sida, 
utan att urberget på Stora Röknen bildar en uppstigande del 
af det ojemna underlag, på hvilket sandstenen ursprungligen 
omedelbart afsatte sig. 
5. Öarne Jungfrun, Fjuk och Erkerne. 
>a nästan i en och 
Ögruppen Fjuk och ön Jungfrun ligg 
samma linie, motsvarande den egentliga Vetterns utdragna 
östra strandlinie, alltså bortsedt från Motala- och Vadstena- 
viken, hvilka, såsom NATHORST redan påpekat, genom sitt ringa 
djup visat sig vara en annan bildning än den egentliga Vettern. 
De bestå samtliga, enligt HiSINGER och LINNARSSON, af »konglo- 
merat» 1). LINNARSSON har närmare beskrifvit detta, men hans 
beskrifning af bildningen öfverensstämmer ej alls med det be- 
grepp, man fäster vid ett konglomerat, utan visar, att det snarare 
måste vara en breccia. Jag återgifver här LINNARSSONS beskrif- 
ning af bergarten ?). »Bergarten utgöres af ett ganska märkligt 
konglomerat. Det består at större och mindre, till en stor 
del verkligen kolossala stycken af granit, inbäddade i ett fint 
!) I sitt äldsta arbete använder HISINGER verkligen beteckningen brec- 
cia för bergarten på dessa öar. — Samling till en minerographie 
öfver Sverige, Första delen, sid 25. 
?) LINNARSSON, Pal. lagren kring Motala, sid. 26. 
