BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 11. N:o 7. 25 
coidsandstenen så vanliga maskgångarne saknas alldeles.> LIiN- 
NARSSON anmärker med anledning häraf det egendomliga, att 
»Fucoidsandstenen> i Örebrotrakten och mellersta Vestergöt- 
land fullkomligt öfverensstämma, medan sandstenen vid Ska- 
gern, belägen ungefär midt emellan nyssnämnda båda områden, 
har ett afvikande utseende. Genom sina af LINNARSSON på- 
pekade egendomligheter synes den mig öfverensstämma med 
Visingsöformationens sandsten. WAHLENBERG, som först om- 
nämner sandstensbildningen vid Skagern, anmärker äfven dess 
likhet med sandstenen vid Vettern. »Öster om Skagern finnes 
en sandstensbildning, som närmast synes likna den vid Vet- 
tern» 1). Åfven HISINGER har betonat denna sandstens olikhet 
med sandstenen i Vestergötland. Empligt HisINGER är den brun- 
och gulrandig, »till färg och grofkornighet helt olik den van- 
liga sandstenen, som utgör understa lagret i Vestgöta öfver- 
gångsbildningar» ?). 
Någon beskrifning på sandstenen vid Tjällmo har jag ej 
lyckats finna. SToLPE omnämner endast förekomsten af kam- 
brisk sandsten » nedersta sluttningen af icke obetydliga höjder 
och just i brädden af den i det föregående omnämnda låg- 
dalen i Tjällmo och Hällestad» ?). Han drager deraf den slut- 
sats, att dalgången förefunnits redan vid sandstenens afsättning 
och att några rubbningar i nuvarande lokala förhållanden 
sedan dess ej inträffat. Sandstenens förekomst vid Tjällmo 
torde emellertid bevisa just motsatsen, af hvad STOLPE antager, 
eller att dalgången tillhör en senare tid, utgör ett sjunket 
stycke, der sandstenen legat skyddad för fullständig förstöring ?). 
Sandstensområdet vid sjön Möckeln i Karlskoga socken i 
Vermland beskrifves af HIisInGER >). Afståndet från den kam- 
briska sandstenen i Nerike är endast 2 mil. Sandstenen är del- 
vis ganska lös, »utan tydliga aflossningar, men visar i backens 
profil sådana randningar af olika färgnuanser, som man ofta 
ser, då sandbackar genomgräfvas». »Alltsammans tyckes vara 
en ung och kanske tertiär bildning, i hvilken sandkornen för- 
nämligast genom jernoxidhydrat blifvit agglutimerade mer eller 
!) WAHLENBEERG. G., Om svenska jordens bildning. Tidskriften Svea, 
Häfte 1. Andra uppl... sid. 87 (noten), Upsala 1824. 
?) HISINGER, Anteckningar i Physik och Geognosie, Häfte 4, sid. 34. 
Stockh. 1828. 
3) STOLPE, M., Beskrifning till kartbladet Tjällmo, sid. 7. Stockh. 1881 
1) BRÖGGER, Geol. fören. förhandl., Bd. 7, sid. 475. Stockh. 1885. 
3) HISINGER, Anteckningar etc., Häfte 4, sid. 16. Stockh. 1828. 
