26 HOLM, OM VETTERN OCH VISINGSÖFORMATIONER. 
mindre fast, ungefär analog med de bildningar af sandsten, 
grusblandad ler- och mergelskiffer, som finnas uppstaplade 
mot Omberget vid Vettern och vid samma sjöstrand i gran- 
skapet af Grenna». 
Lagringsförhållanden. Längs vestra sidan af Vetterns dal 
är enligt LINNARSSON och NATHORST Visingsöformationens före- 
komst, såsom underlag för de qvartära bildningarne under en 
större sträcka, visserligen faststäld, men beträffande forma- 
tionens arkitektoniska förhållanden är intet bekant. I midten af 
Vetterdalen synas lagren, att döma af deras läge på Visingsö, 
ligga nästan horizontelt och orubbade. Längs östra dalsidan 
äro de bäst kända. Såsom af de ofvan meddelade lokalbeskrif- 
ningarne framgår ligga Visimngsöformationens lager här öfver- 
allt nedsänkta vid foten af en hög, ofta nästan lodrät berg- 
vägg, bildad af urberget. De intaga här endast undantagsvis 
ett horizontelt läge, utan äro vanligen mer eller mindre starkt 
uppresta, stödjande sig mot urbergets vägg, samt stupande 
utåt dalgången. Såsom regel torde kunna sägas, att forma- 
tionens understa lagers — sandstenens — läge är mera sällan 
afvikande från det ursprungliga horizontela, under det der- 
emot de yngsta lagren — skiffrarne — i närheten af urbergets 
vägg alltid äro mer eller mindre starkt uppresta. Visingsö- 
formationens lager äro tvärt afskurna och stöta an mot ur- 
berget. Mellan detta och Visingsöformationen framgår här en 
spricka, hvilken antingen är öppen, såsom t. ex. på flere ställen 
vid Omberg, eller utfyld af en breccia, såsom t. ex. vid Grenna 
och Husqvarna. Denna bildning är en friktionsbreccia och 
består af större och mindre, stundom kolossala, kantiga brott- 
stycken af den på stället anstående urberget tillhörande berg- 
arten. Samma breccia träffas äfven här och der beklädande 
urbergets branta vägg. Den är bildad vid den friktion, som 
uppstod, då det bergstycke, som förr intog den nuvarande 
Vetterdalens plats, nedsjönk till sitt nuvarande läge och dalen 
derigenom bildades. Urbergets gränsyta mot Visingsöforma- 
tionen är vanligen starkt vittrad och sönderfallande genom 
fältspatens sönderdelning. Detta till följe af vattnets lättare 
tillträde och cirkulation längs sprickorna. 
Att sandstenen i allmänhet i närheten af sprick- och för- 
kastningslinierna ligger horizontelt, medan skiffrarne äro upp- 
resta, torde bero, dels på sandstenens mindre seghet, hvari- 
genom sprickor lättare kan slå sig genom densamma, dels 
