40 HOLM, OM VETTERN OCH VISINGSÖFORMATIONEN. 
>»Ombergs granitgneismassa, som uppskjutit ur djupet> I 
sammanhang härmed ställer han Vetterns bildning. Omberg 
är yngre än de uppresta skiffrarne, som funnits före berget, 
»och således måste, om den antagna förklaringen är riktig, 
Vetterns insänkning åtminstone till en del äfven vara yngre. 
Ty det är gifvet att Ombergs uppstigande måste hafva gått 
hand i hand med Vetterbassinens insänkning.> Då Ombergs 
höjning måste försiggått redan före orthocerkalkens, alun- 
skifferns och sandstenens aflagring, hvilka lager ligga vågräta 
på östra sidan, så kommer PAIJKULL till den slutsats, att hvad 
han förut i sin afhandling angifvit, »att de stora sjöarnes in- 
sänkning förskrifver sig redan från denna (den försiluriska) 
»tida2, bekräftas af förhållandena vid Vettern. 
—— Våra sjöars uppkomst, sid. 294. — Nordisk tid- 
skrift, Årg. 4, 1869. Lund. 
1876. LINNARSSON meddelar några iakttagelser öfver Om- 
bergs geologi. Af det af HIisInNGER beskrifna konglomeratet 
hade han endast funnit obetydliga spår. De klastiska berg- 
arternas uppresta ställning anser han bero på en långsam 
sekulär höjning. 
—— Föredrag hållet vid Geolog. fören. sammankomst. 
Referat deraf i Geol. fören. förhandl. Bd 3, sid. 119. 
1878. NaATHorRsT redogör för Visingsöformationen i trak- 
ten af Grenna, dess bergarter samt lagringsförhållanden. Han 
påpekar i sammanhang härmed, att skiffrarnes mot protogin- 
gneisen uppresta ställning här likasom vid Omberg ej kan 
bero på något granitutbrott, utan snarare »bero af en sänk- 
ning, ty enligt sjökartorna framgår just på Vetterns östra 
sida den djupaste rännan inom hela sjön.» 
—— Kalksten från Grenna. 
1879. NATHORST beskrifver utförligt Visingsöformationen, 
dess utbredning, stratigrafi och geologiska förhållanden i öf- 
rigt. Han anser den vara afsatt » ett bäcken, nära nog 
motsvarande den nuvarande Vettern, hvilket således redan 
under den palexeozoiska tiden åtminstone delvis fanns till.» 
Från Omberg till L. Hals och vidare norrut sträckte sig en 
barrier af urberg, som bildade den palexeozoiska Vetterns östra 
strand. Denne är nu endast betecknad af graniten på Er- 
kerna och i närheten af L. Hals samt »konglomeratet»> på 
Jungfrun och Fjuk, hvilket skulle visa den gamla strand- 
linien, samt af djupförhållandena i sjön. 
