BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 11. N:o 7. 47 
Såsom vi ofvan sett af literaturöfversigten har äfven 
HISINGER någon tid fört Visimgsöformationen vid Grenna och 
Omberg till keuperformationen, dit han äfven förde Ofveds 
sandsten. Detta antagligen på grund af petrografisk likhet 
med keuperbildningen i Tyskland, ty enligt LUNDGREN torde 
HISINGER ej hafva känt de verkliga keuperbildningarne i Skåne !). 
Öfveds sandsten har nemligen visat sig tillhöra öfversilur ). 
Att närmare bestämma Vetterns ålder stöter på lika stora 
svårigheter som beträffande Visingsöformationens. Af åtskilligt 
att döma måste dock Vettern vara en jemförelsevis mycket 
ung bildning. Att den har uppstått före istidens slut, fram- 
går af de glacialrepor, jag iakttagit på den branta bergväggen 
vid Grenna. Enligt NATHORST förekomma skiktade aflagringar 
(;diluvialbildningar») under moränbildningar flerstädes vid 
dess stränder 3). Vetterdalen skulle således äfven vara äldre 
än istiden i sin helhet, ifall ej möjligen nyssberörda skiktade 
aflagringar äro af interglacial ålder, samt vid isens andra fram- 
ryckande öfvertäckts af moränbildningarne ?). I Vetterns dal 
bör nämligen landisen vid sitt andra framryckande hafva tung- 
formigt skjutit fram vida längre mot söder än på sidorna af 
densamma, samt antagligen nått dalens södra ända. Vetterns 
bildning -skulle då, ifall denna förutsättning är riktig, kunna 
hafva egt rum under istidens förra del. Jag är nemligen 
mycket benägen att angående Vetterns ålder sluta mig till 
den af TÖRNEBOHM framstälda åsigten, att våra större sjöbäcken 
förhållandet. — Geol. fören. förh. Bd. 7, sid. 475. — Ett bevis härför 
är dels faunornas stora utbredning och den ofta öfver vida rymder lika 
petrografiska beskaffenheten hos bergarterna, dels saknaden eller säll- 
syntheten af strandbildningar — konglomerater —, hvilka måste utvisa 
granskapet af förhandenvarande eller uppstigande öar. Då konglomerat- 
bildningar förekomma, äro de af endast obetydlig mäktighet samt tala 
ej om någon betydligare och allmännare höjning och denudation. — 
Härom utförligare i en särskild uppsats. — Först mot den öfversilu- 
riska tidens slut synas några betydligare höjningar hafva inträffat. 
Beträffande hvad denudationen kan uträtta, får jag vidare hänvisa 
till: CREDNER, Elemente der Geologie, 5. Aufl., sid. 245—246. 
Det torde kanske derför ej vara så fullkomligt säkert, att inga bild- 
ningar, som äro yngre än silur-, äldre än qvartärformationen, aldrig 
varit aflagrade i Sverige (ifall vi undantaga Skåne), derför att man nu 
ej finner några spår af dem. 
!) LUNDGREN, B., Studier öfver faunan i den stenkolsförande formationen 
i nordvästra Skåne, sid. 8. — K. Fysiografiska Sällskapets Minnes- 
skrift 1878. 
2) Se ofvan sid. 37. 
3) NATHORST, A. G., Ytterligare om sjöbäcken och sekulär förvittring, sid. 
50. — Geolog. fören. förhandl., Bd. 5. 
4) DE GEER, G., Om den skandinaviska landisens andra utbredning. Taf. 
12. — Geolog. fören. förhandl., Bd. 7, sid. 436—466, Tafil. 12—13. 
