14 FR. EICHSTÄDT, PYROXEN OCH AMFIBOLFÖRANDE BERGARTER. 
liksom basalten etc. är en eruptiv bergart, medan gabbron lik- 
som graniten, syeniten o. s. v. är en plutonisk bildning, samt 
att de båda bergarternas olika geologiska förekomstsätt är en 
följd af och ett uttryck för es be genesis. Åfven struk- 
turförhållandena äro ett uttryck för denna, enär diabasen i 
strukturelt afseende (fältspatens utbildning, förekomsten af 
diabaser med amorf mellanmassa samt i allmänhet af porfyr- 
artade diabaser) närmar sig vissa af de yngre eruptiva berg- 
arterna, under det att gabbron äfven i detta afseende förhåller 
sig fullkomligt analogt med graniten, syeniten m. fl. Gabbron 
synes till och med direkt kunna öfvergå i granitartade berg- 
arter, medan ett sådant samband le dk och granit na- 
turligtvis ej eger rum. Å andra sidan kan gabbron genom 
att upptaga primärt hornblende i så stor ma att detta helt 
och hållet förtränger och ersätter diallagen, öfver i ren diorit. 
Åfven i detta afseende förhåller sig diabasen skred helt 
annorlunda än gabbron. Hvad slutligen de båda bergarternas 
omvandlingsförhållanden angår, synes äfven i dessa afseenden 
ganska väsentliga olikheter i allmänhet göra sig gällande, 
såsom af det följande nogsamt kommer att framgå. 
Det sagda torde vara nog för att ådagalägga min stånd- 
punkt, hvilken är den, att såväl gabbro- som diabasgruppen 
hvar för sig äro fullt naturliga geologiska grupper, som ej 
utan våld på naturen kunna SR me hvarandra. 
Åtminstone är detta förhållandet med de svenska hit- 
hörande bergarterna. De svenska gabbroarterna bilda således 
otvifvelaktigt en genom sina geologiska förhållanden, genom 
sin struktur o. s. v. väl karakteriserad grupp. Den mineralo- 
giska sammansättningen kan visserligen vara underkastad rätt 
betydande vexlingar; det är nemligen ej nog med att den 
monoklina pyroxenen än kan vara mera dätllaggke och än mera 
augitlik, den kan äfven delvis eller nästan helt och hållet er- 
sättas af andra bisilikat såsom broncit (i allmänhet rombisk 
pyroxen), glimmer eller hornblende, utan att bergarten deri- 
genom väsentligen förlorar karakteren af gabbro. Ty trots 
den något vexlande sammansättningen bibehålla dessa berg- 
arter dock så många gemensamma egendomligheter 1 sitt ut- 
seende, i sin struktur o. s. v., att man väl i de flesta fall ej 
bör vara i tvifvel, huruvida en viss bergart bör hänföras till 
gabbrogruppen eller ej. Särdeles karakteristisk och för alla 
de undersökta gabbroarterna gemensam är deras genom plagio- 
