138 FR. EICHSTÄDT, PYROXEN OCH AMFIBOLFÖRANDE BERGARTER. 
Plagioklasen är vanligen den öfvervägande beståndsdelen. 
Endast undantagsvis träder den mera tillbaka i förhållande till 
de öfriga i bergarten ingående mineralen. I stuff är plagio- 
klasen svartgrå, ofta med en brun eller violett anstrykning. I 
preparaten är den gråaktig, stundom ljusare och stundom 
mörkare. En följd af plagioklasens mörka färg är, att hela 
bergarten är särdeles mörk, ehuru plagioklasen är den för- 
herrskande beståndsdelen. | 
Den mörka färgen hos plagioklasen framkallas af små, 
mörka interpositioner, som i tallös mängd uppfylla densamma. 
Dessa interpositioner, hvilka till sitt utseende erinra om de- 
vitrifikationsprodukterna i vissa bergarters amorfa glasmellan- 
massa, bestå dels af små rundade stoftkorn, dels af långt 
utdragna raka trichitliknande bildningar och dels slutligen af 
ytterst tunna och smala, men långdragna lameller. Dessa 
senare äro, då man ser dem från bredsidan, tydligt genomskin- 
liga med brun färg. Äfven de fina stoftkornen förefalla stun- 
dom genomskinliga, då de äro något större. Detta kan dock 
bero på en optisk villa. I hvarje händelse förefaller det dock 
mycket sannolikt, att alla dessa interpositioner äro af samma 
slag. Af hvilket ämne de bestå, har likväl ej kunnat utrönas. 
De synas emellertid vara mycket lättlösliga 1 saltsyra, ty om 
man öfvergjuter fint pulveriserad, i öfrigt fullkomligt ren 
fältspat med nämda syra, färgas denna nästan ögonblickligen 
gul af jern: Åfven af kiselfluorvätesyra lösas dessa interpo- 
sitioner lätt. Om man nemligen på ett med kanadabalsam 
öfverdraget objektglas behandlar ett litet stycke af ett preparat 
med kiselfluorvätesyra, så försvinna dessa interpositioner till 
och med innan fältspaten helt och hållet sönderdelats. Å 
andra sidan kan det likväl ej nekas, att de tydligt bladformiga 
interpositionerna stundom hafva stor likhet med små magnesia- 
glimmerfjäll. Man tycker sig till och med kunna iakttaga 
tydlig dikroism hos desamma. Den förmodan har också 
blifvit uttalad, att de skulle bestå af ilmenit. En på våta vägen 
företagen pröfning på titansyra gaf emellertid ingen titanhalt. 
Den använda mängden ren fältspat (omkr. 1 gram) var likväl 
måhända för liten för att ge någon märkbar titanreaktion. 
I motsats mot hvad som plägar vara händelsen i diaba- 
serna bildar plagioklasen i denna bergart liksom i alla gabbro- 
arter allsidigt i jemvigt utvecklade kristallkorn, hvilka i genom- 
skärning te sig som jemförelsevis breda taflor. I allmänhet 
