BIBANG RI Ko SV VET.=AKAD:; HANDE. BAND: 11. .N:O 14: 21 
kristallkonturer. Stundom är detta dock händelsen, isynnerhet 
då kristallerna äro mindre, eller då de gränsa intill, eller delvis 
omgifvas af något mineral, som utkristalliserat senare än dial- 
lagen sjelf. Till sin relativa ålder är diallagen ungefär sam- 
tidig med plagioklasen, ehuru det ej kan förnekas, att den- 
samma 1 allmänhet varit så att säga ett steg efter detta mine- 
ral i sin utveckling. I vissa fall kan diallagen likväl vara till 
och med äldre än plagioklasen (se härom sid. 42) och i så fall 
är den ofta väl kristalliserad. 
Det för den typiska diallagen karakteristiska finstrimmiga 
utseendet framkallas snarare af en trådig eller bladig afsön- 
dring efter ortopinakoidet cooPoe än af verkliga genomgångar 
efter denna yta. Utom denna afsöndring efter ortopinakoidet 
förefinnas emellertid tydliga genomgångar såväl efter prismat 
oP som, fast mera sällan, efter klinopinakoidet PÅ. Dess- 
utom finnes- ännu en fjerde genomgångsriktning efter oP, 
hvilken synes vara ganska vanlig hos diallagen i alla hit- 
hörande bergarter. Dessa genomgångar efter oP äro särdeles 
karakteristiska och igenkännas öfver allt lätt från mineralets 
öfriga genomgångar. De utmärka sig genom tydliga, kraftig 
linier, hvilka likväl i vanliga fall ej genomsätta hela kristallen, 
utan tvärt börja och sluta midt inne i densamma. Ofta nå de 
ej längre än att de genomskära stycket mellan tvenne prisma- 
genomgångar; vid andra tillfällen äro de likväl betydligt längre, 
så att de sträcka sig genom nästan hela kristallen. Då genom- 
gångar efter oP annars äro ganska sällsynta 1 pyroxen, före- 
togos för bestämningens skull flera mätningar af vinkeln mel- 
lan dessa genomgångar och prismagångarnes projektion i klino- 
pinakoidala snitt. Härvid erhöllos följande värden, hvilka 
tydligen visa, att dessa genomgångar 1 sjelfva verket måste 
vara basiska: 
Utsläckningsvinkeln. Vinkeln mellan genomgångarne. 
42” 68” 
ler 65” 
43,5 0 
41” ZOE 
Det har redan framhållits, att diallagens finstrimmiga ut- 
seende framkallas genom cen trådig eller bladig afsöndring 
efter ortopinakoidet c<oPÉ2. Denna strimmighet förhöjes likväl 
ofta genom förekomsten af talrika interpositioner, som ligga in- 
