BIHANG TILK KK. SV. VET.-AKAD: HANDD: BAND ITG N:o 4; 27 
talkfjällen äro mestadels färglösa eller svagt gulaktiga och 
afsticka sålunda ej genom sin färg från modermineralet. I 
vanligt ljus förråder detta derför ej, att det varit utsatt för 
några förändringar, men 1 polariseradt ljus ser man det natur- 
ligtvis genast på grund af den lifliga aggregatpolarisationen 
De särskilda talkbladen äro sjelfva sammansatta af ännu finare 
smålameller eller fibrer, hvika sällan ligga fullt parallelt med 
hvarandra. Då de små talkbladen dessutom kunna ligga i 
flera hvarf öfver hvarandra 1 preparaten, är det ytterst svårt 
att närmare studera deras optiska egenskaper o. s. v. Det 
lider likväl intet tvifvel, att de släcka ljuset parallelt. Vid 
behandling med koncentrerad saltsyra under längre tid förblifva 
talkbladen fullkomligt oförändrade. Tillika med talkbildningen 
försiggår ofta en rätt riklig utsöndring af magnetit, hvilken 
finnes inströdd öfverallt emellan talklamellerna. 
Det har likväl redan ofvan antydts, att den rombiska py- 
roxenen ej alltid öfvergår i ett bladigt späckstensliknande mineral 
utan stundom äfven 1 ett trådigt, svagt polariserande serpen- 
tinliknande. Serpentinbildningen försiggår 1 så fall på kändt 
sätt längs oregelbundna förklyftningslinier, så att den för den 
trådiga serpentinen egendomliga strukturen uppkommer. Åfven 
serpentinen är färglös eller svagt gulaktig. Vid etsning af ett 
preparat, i vilket dylik serpentinbildning iakttagits, med 
kall saltsyra sönderdelades serpentinen lätt till skilnad från 
talken, hvilken förblef oförändrad. 
Förutom den genom den rombiska pyroxenens omvandling 
bildade serpentinen påträffas 1 somliga preparat större eller 
mindre, med hornblendestänglar och magnetitkorn blandade 
serpentinpartier. Att dessa serpentinpartier jemte hornblende- 
stänglar och magnetit härröra från sönderdelad olivin, före- 
faller mycket sannolikt, isynnerhet som friska olivinkorn blifvit 
funna i ett prof från Björkmossamassivet. Att olivin eiler dess 
omvandlingsprodukter likväl i hvarje händelse är mycket säll- 
synt, har redan (sid. 25) betonats. 
I motsats mot den rombiska pyroxenen öfvergår diallagen 
städse i hornblende. Åfven hornblendebildningen börjar öfver- 
allt inne i den i omvandling stadda kristallens massa samt 
fortgår, till dess att hela kristallen så småningom öfvergått i 
hornblende. Den smala sekundära hornblendesöm, som stundom 
påträffas utanför diallagkornen, synes nemligen ej kunna sam- 
manställas med den här i fråga varande hornblendebildningen. 
