BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 11. N:o 14. 31 
af plagioklasen innehafda rummet. Samma mineral påträffas 
dessutom på mikroskopiska klyftor, hvilka detsamma helt och 
hållet utfyller. 
Till sitt utseende erinrar det på detta sätt nybildade mine- 
ralet i hög grad om en zeolitart. Det visar nemligen ofta ett 
slags radialstrålig byggnad, hvilken framkallas derigenom, att 
de enskilda fibrer eller blad, hvaraf det består, ej äro parallela 
utan kvastlikt divergera från hvarandra. Härigenom få de ny- 
bildade kornen sjelfva en kvastlik eller triangulär form. Dessa 
triangulära korn gruppera sig vidare rätt ofta koncentriskt om- 
kring en gemensam medelpunkt till ett slags rosettliknande 
aggregat, hvilka mycket erimra om ofullkomliga sferoliter. (Se 
vidstående träsnitt figg. 1 och 2). Mellan korsade nikolsprismor 
släcka de från hvarandra divergerande trådarne naturligtvis ej 
ljuset samtidigt, hvadan man i parallelt polariseradt ljus stun- 
dom får ett om än otydligt mörkt kors liksom i verkliga 
sferoliter. 
Emellertid är mineralet ingalunda alltid byggdt på detta 
sätt. Det kan nemligen äfven rätt ofta bilda ganska kom- 
pakta korn, som släcka ljuset samtidigt genom hela sin massa. 
Några bestämda kristallkonturer finnas likväl aldrig, men väl an- 
tydan till med hvarandra parallela genomgångar. Se vidstående 
fig. n:o 2. Ljusets utsläckningsriktning är i så fall parallel 
med dessa genomgångar. Då aldrig någon genomskärning 
kunnat påträffas, som förblir mörk mellan korsade nikolsprismor 
i parallelt polariseradt ljus eller som i konvergent polariseradt 
ljus visar det för optiskt enaxliga mineral kännetecknande axel- 
korset, synes mineralet i fråga vara optiskt tvåaxligt. Då det 
som vi hafva sett derjemte släcker ljuset parallelt med genom- 
gångarne, måste det sålunda tillhöra rombiska kristallsystemet. 
Af saltsyra angripes mineralet ej märkbart i preparaten, 
äfven om dessa under flera timmar utsättas för inverkan af 
koncentrerad varm syra. Smärre korn behandlade på samma 
sätt under längre tid visa likväl under mikroskopet tydliga 
spår af inverkan. Vid glödgning på platimableck af smärre, 
med en diamant ur ett preparat utskurna, ensamt af detta 
mineral bestående partier, förblefvo dessa färglösa och ganska 
tydligt genomskinliga. De hade likväl i viss grad sönder- 
delats, ty de förut lifligt polariserande kornen syntes efter 
glödgningen vara fullkomligt isotropa. Glödgade i platinatång 
för blåsrör, kunde de ej fås att smälta, åtminstone ej full- 
