42 FR. EICHSTÄDT, PYROXEN OCH AMFIBOLFÖRANDE BERGARTER. 
2) Den andra artförändringen af gabbron från Loftaham- 
mar innehåller i motsats mot föregående endast mycket litet 
fältspat. Prof finnas till och med, hvilka ej innehålla någon 
fältspat alls, utan uteslutande bestå af diallag och broncit 
(stundom enstatit) i förening med något glimmer, hornblende 
och magnetit. Dylika prof synas likväl höra till undan- 
tagen. 
Plagioklasen visar sig i de hithörande profven alltid som 
den sista atläralker Ri. Den bildar nemligen aldrig regel- 
bundna kristaller eller kristallkorn, utan endast oregelbundna, 
men likväl enhetliga partier, hvilka fylla luckorna och mellan- 
rummen mellan de båsiska beståndsdelarne. Dessa senare visa 
sig deremot väl, kristalliserade, så snart de gränsa intill 
eller på flera sidor om- 
gifvas af plagioklas. Se 
vidstående fig. n:o 3. Pla- 
gioklasen spelar således 
här fullkomligt samma rol, 
som kvartsen i de pla- 
gioklasrika gabbroarterna. 
Förut har vid flera till- 
fällen påpekats, att pla- 
gioklasen i allmänhet ej 
är yngre utan snarare nå- 
got äldre än pyroxenmine- 
ralen och att detta äfven 
är förhållandet med de pla- 
7 gioklasrikare profven från 
Pyroxenkristaller väl kristalliserade på denna förekomst ÖA 
gränsen mot fältspat. Midten af syn- 
fältet intages af en enhetlig fältspat- föreliggande undantaget 
massa. Pl. Broncitgabbron fr. Lofta- - É ju 
från denna allmänna re- 
hammar. Förstor. omkring 40 ger. 
gel är således ett ganska 
anmärkningsvärdt och vackert exempel på, huru beståndsdelar- 
nes åldersföljd kan bero på magmans ursprungliga samman- 
sättning. Samma iakttagelse, att plagioklasen, då den spelar 
en underordnad rol i bergartens sammansättning, äfven är den 
sista kristallisationsprodukten, har för öfrigt äfven blifvit gjord 
i prof från andra fyndorter. Troligen står äfven det sakför- 
hållandet, att plagioklasen vanligen är fullkomligt ren och fri 
från hvarje slags interpositioner, i nära samband med den om- 
ständigheten, att den utkristalliserat sist. 
