BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 1. N:O 14. 43 
Då det syntes vara af intresse att på ett ungefär utröna 
plagioklasens kemiska sammansättning, men inga spjelkblad 
kunde erhållas, isolerades ett mindre parti deraf medels kvick- 
silfverjodid-jodkaliumlösning i och för bestämningen af dess 
eg. v. Denna befans = 2,693. HFEmligt GOLDSCHMIEDS tabell 
motsvarar detta värde en ganska basisk labrador. Sammansätt- 
ningen är således ungefär densamma som i de mera fältspat- 
rika profven. 
Pyroxenen är äfven i de hithörande profven såväl mono- 
klin som rombisk. Den monoklina pyroxenen, d.v.s. diallagen, 
synes likväl i allmänhet vara den afgjordt förherskande. Prof 
finnas till och med, i hvilka diallagen är så godt som en- 
rådande. Till färgen är diallagen som vanligt mycket ljus. 
Då den visar någon mera distinguerad färg, är denna blekt 
sjögrön eller lätt rödaktig, allt efter som c-axeln är parallel 
med eller vinkelrät mot undre nikolsprismats hufvudsnitt. Med 
afseende på struktur, interpositioner, genomgångar och dylikt 
närmar sig diallagen än typisk diallag och än vanlig augit. 
I allmänhet är den ganska »diallaglik>. Vid omvandlingen öfver- 
går diallagen på vanligt sätt i hornblende. Den är likväl 
mestadels mycket frisk och har endast lokalt blifvit under- 
kastad mera betydande förändringar, hvarom mera längre ned. 
Att diallagen ofta är mycket väl kristalliserad, då den gränsar 
intill eller på flera sidor omgifves af fältspat, har redan ofvan 
betonats. Prismat och de båda vertikala pinakoiden äro de för- 
herskande formerna. Dessutom hafva pyramidytor samt änd- 
ytan kunnat konstateras. Tvillingsbildning efter ortopinakoidet, 
ofta flera gånger upprepad, är en ganska vanlig företeelse. 
Den rombiska pyroxenen är än tydligt dikroitisk broncit, 
än färglös fullkomligt odikroitisk enstatit. Den senare öfver- 
går vid omvandlingen först längs oregelbundna klyftlinier 
och sedan genom hela sin massa till gulgrön trådig bastit. 
En färglös, bladig, lifligt polariserande omvandlingsprodukt 
finnes dock äfven och torde, enär den vanligen är blandad 
med mycken utsöndrad magnetit härröra från den jernrikare 
bronciten. Huruvida den rombiska pyroxenen vid den egent- 
liga hornblendebildningsprocessen kan öfvergå i hornblende har 
ännu ej med säkerhet kunnat afgöras. Det förefaller likväl 
mycket sannolikt, enär fall iakttagits, då den fullständigt om- 
vandlade bergarten ej innehåller några andra omvandlings- 
produkter än hornblende, ehuru den friska bergarten på endast 
