46 FR. EICHSTÄDT, PYROXEN OCH AMFIBOLFÖRANDE BERGARTER. 
hafva äfven absorberats och förstörts med undantag af magne- 
titen, hvilken i stället synes nybildas. 
Den nybildade smaragditen är än ljusare och än mörkare 
grön till färgen. Stundom är den till och med fullkomligt 
färglös och tremolitliknande. Ljusare och mörkare partier träf- 
fas likväl omvexlande till och med i samma kristall. Såväl 
dikroismen som absorptionen äro i allmänhet svagare än hos 
det primära hornblendet. Axelfärgen är nemligen blågrön för 
c, gulgrön för b och ljust halmgul för a. Absorptionen är c 
ungefär = b > a. Utsläckningsvinkeln på prismaytor är 17”3 
(medium af 16”,6, 17”,6 och 17”,7). Prismagenomgångarne äro 
ofta särdeles skarpa och tydliga. i 
Omvandlingen af gabbrons pyroxen i smaragditliknande 
hornblende vid kontakten mot granitgångarne synes vara en 
direkt af dessa verkad kontaktföreteelse. Den har nemligen 
iakttagits öfverallt (i de flesta fall visserligen endast makrosko- 
piskt) i omedelbar närhet af de tallösa små granitgångar, som 
genomsätta massivet vid Loftahammar, medan gabbron i omedel- 
bar närhet af en omkring 2 fot bred kvartsgång visade sig 
fullkomligt frisk och oförändrad. Naturligtvis är kontakten 
mot dylika granitgångar ej den enda orsaken, hvarigenom berg- 
artens omvandling kan framkallas, utan synes denna i allmän- 
het vara att hänföra till vida mera genomgripande orsaker. 
Den här observerade omvandlingen synes likväl vara af ganska 
stort intresse derför, att den ger liksom en fingervisning om, 
huru man har att tänka sig dessa orsaker. Att närmare ingå 
på detta kapitel faller likväl ej inom området för denna uppsats. 
c) Hornblendegabbro. 
Af den föregående beskrifningen på gabbron från Björk- 
mossa, Klefva, Loftahammar o. s. v. har framgått, att primärt 
hornblende nästan alltid ingår i dessa bergarter i vexlande 
mängd. Då hornblendets mängd ökas i sådan grad, att detta 
mineral kommer att utgöra en hufvudbeståndsdel i bergarten, 
öfvergår denna ur rent petrografisk synpunkt till en hornblende- 
gabbro. Någon särskild redogörelse för dylika bergartsprof, 
hvilka endast i systemet men ej i naturen kunna skiljas från 
den egentliga gabbron, synes emellertid öfverflödig, enär deras 
utseende och sammansättning tillräckligt tydligt framgår af de 
