BIEANG (MIDH KK. SV. VET-.SAKAD: HANDI. BAND 11; N:o 14: 57 
Strukturen förändras och närmar sig strukturen i de kristal- 
liniska skiffrarne på samma gång som de ingående mineralen 
till form och utbildning blifva mera lika dem, som ingå i 
dessa skiffrar. Under sådana förhållanden kan det vara svårt 
nog att med säkerhet igenkänna uralitgabbron. I den händelse 
att uralitgabbron, såsom ofta är fallet, närmast omgifves af 
mörktfärgade kristalliniska skiffrar, kan det derför vara nästan 
omöjligt att uppdraga gränsen mellan de olika bildningarne. 
Många uppgifter om att gabbron öfvergår i dioritskiffer o. s. 
v. torde derför vara förorsakade af svårigheten att skilja mel- 
lan de olika bildningarne, äfven om de i verkligheten äro 
fullkomligt oberoende af hvarandra. 
Den här afsedda omvandlingen i uralitgabbro är likväl en- 
ligt min erfarenhet ingalunda bunden till gabbromassivens grän- 
ser; man kan nemligen finna starkt omvandlade bergarter 
midt inne i gabbromassiven, der friska och omvandlade berg- 
arter på ett ännu outredt sätt kunna vexla med hvarandra. 
Det kan till och med hända, att man 1 olika delar af samma 
stuff finner bergarten i mycket olika grad omvandlad, liksom 
man i samma preparat kan finna fullkomligt friska pyroxen- 
kristaller vid sidan af sådana, som nästan helt och hållet öfver- 
gått i hornblende. Ehuru det möjligen ej skall kunna för- 
nekas, att omvandlingen företrädesvis försiggått vid gabbro- 
massivens gränser, synes den således ej kunna uppfattas som 
någon egentlig kontaktmetamorfos. Den kan likväl ännu 
mindre vara ett ytligt vittringsfenomen, enär hela stora berg- 
massor kunna vara på detta sätt omvandlade. Såsom exempel 
på en förekomst, der uralitiseringen genomträngt hela berg- 
massor, må det ganska betydande massivet vid Katebo i Lönne- 
berga socken omnämnas, inom hvilket bergarten till allra största 
delen synes bestå af uralitgabbro jemte hornblendegabbro. 
Att så storartade förändringar, som de hvilka här och på många 
andra ställen egt rum, måste hafva helt andra orsaker än 
vittringen, är ganska påtagligt. Utan att här ännu vilja ingå 
på en närmare utredning af hithörande förhållanden vill jag 
endast påpeka, att jag anser omvandlingen vara af mycket 
primär natur och ett slags efterverkan af bergartens egen 
eruption. Huruvida fältspatens omvandling varit samtidig med 
och förorsakad af samma krafter som de, hvilka åstadkommo 
pyroxenens omvandling i hornblende, synes emellertid tvifvel- 
aktigt. Emot ett sådant antagande talar nemligen den redan 
