BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 11. N:o 14. 59 
vanligare äro kvartsdioriterna, hvilka skilja sig från de föregå- 
ende genom sin större rikedom på kvarts. Geognostiskt synas 
dioritgruppens bergarter förhålla sig på samma sätt som gabbro- 
gruppens, med hvilka de utan tvifvel i många afseenden hafva 
stor slägtskap. A priori är det naturligtvis ej uteslutet, att äkta 
dioriter skulle kunna bilda verkliga gångar liksom t. ex. 
graniten. Dylika dioritgångar äro dock ej med säkerhet kända 
inom dessa trakter. I beskrifningen till kartbladet »Hvetlanda» 
anför N. O. Horst visserligen, att dioriten ofta har ett »gång- 
formigt eller åtminstone gånglikt uppträdande». Horst upp- 
räknar äfven ett antal dioritgångar inom nämnda :blads om- 
råde. Bergarten i flera af dessa gångar såsom gången 
NO om Faggemåla 1 Lönneberga socken, gången N om St. 
Aby i Mörlunda socken samt gången Ö om Hulingen i 
Målilla socken m. fl. har emellertid vid närmare undersökning 
visat sig vara mer eller mindre förändrad diabas och ej dio- 
rit. Huruvida detsamma är fallet äfven med alla de af Horst 
uppräknade dioritgångarne, är mig dock obekant, enär prof 
derifrån ej stått mig till buds. 
Till sitt yttre utseende skilja sig de flesta dioriter ganska 
mycket från den typiska mörka gabbron, hufvudsakligen på 
grund af sin ljusa färg. Fältspaten är nemligen i regeln färg- 
lös, emedan den saknar de för gabbrons plagioklas så karak- 
teristiska mörka interpositionerna, och meddelar derför i förening 
med kvartsen hela bergarten en ganska ljus, stundom nästan 
hvit färg. Endast då hornblendet undantagsvis är den öfver- 
vägande beståndsdelen äro äfven hithörande bergarter mörkare 
till färgen. Gryet är vanligen medelgroft och strukturen hos 
de mera typiska bergarterna ren gabbrostruktur. En för dio- 
riterna särdeles karakteristisk accessorisk beståndsdel är tita- 
niten, hvilken väl sällan saknas helt och hållet, men deremot 
ofta förekommer 1 största mängd. Detta förtjenar så mycket 
mer att framhållas som nämda mineral endast undantagsvis 
påträffas i gabbron och då endast i de hornblenderika variete- 
terna, samt i ringa mängd. 
Det har redan påpekats, att man inom dioritgruppen kan 
särskilja egentlig diorit och kvartsdiorit allt efter kvartsmängden. 
Skilnaden är dock här som alltid endast relativ och fall kunna 
inträffa, då af tvenne för öfrigt ganska lika prof från samma 
förekomst det ena strängt taget borde räknas till dioriterna, 
det andra till kvartsdioriten. 
