BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 11. N:o 14. 61 
bilda 1 tvärsnitt en vinkel på 124” med hvarandra. I vanligt 
opolariseradt ljus är färgen gröngul med ett märkbart streck i 
brunt. Pröfvad på sin pleokroism visar hornblendet följande 
axelfärger: au halmgul, b och £« gulbruna med-ett streck i grönt. 
Absorptionen ATA Utsläckningsv inkeln på prismaytor 
fanns i det nyssnämda profvet från Årnhult = 12? ,8 (medium 
arr 2 lön och 1254): En nnga mängd sekundärt 
hornblende synes likväl äfven kunna ingå 1 dessa bergarter 
liksom 1 kvartsdiorterna. 
Glimmern liknar till sitt utseende vanlig magnesiaglimmer. 
Den tyckes dock hafva en ovanligt stor benägenhet för omvand- 
ling. Härvid öfvergår den under bibehållande af sin struktur och 
sitt utseende i öfrigt till ett grönt, kloritartadt mineral, hvilket 
liksom glimmern sjelf visar parallel utsläckning och stark 
dikroism. Färgen är blågrön, då bladgenomgångarne stå 
parallelt med undre nikolsprismats hufvudsnitt och blekt gröngul 
i ställningen vinkelrätt deremot. Ljusabsorptionen är betyd- 
ligt svagare än hos magnesiaglimmern. Undersökt i konver- 
gent polariseradt ljus visar sig mineralet liksom glimmern vara 
optiskt tvåaxligt med mycket liten axelvinkel. 
I de fall, då jernmineralet blifvit särskildt pröfvadt, visade 
det sig vara magnetit, ty det drages lätt af en vanlig hästsko- 
magnet samt löses lätt och fullständigt af utspädd saltsyra. 
Titaniten är endast undantagsvis mera riklig; vanligen är den 
ganska sparsam samt bildar då endast små, rundade korn. 
Apatiten uppträder än som långdragna nålar, än som större 
rundade kristallkorn. Kvarts påträffas här och hvar på vanligt 
sätt inklämd mellan plagioklaslisterna. Dess mängd är dock 
högst obetydlig. 
Det har redan ofvan betonats, att kvartsfria eller rättare 
i det närmaste kvartsfria dioriter äro ganska sällsynta inom 
området i fråga. Endast några få prof, som med skäl anses 
kunna hänföras till denna grupp, hafva derför blifvit föremål 
för undersökning. Sådana äro: åtskilliga prof från grönstens- 
massivet Ö om sjön Finneln i W immerby socken samt från 
trakten V om Vena by i Vena socken; från Saxemåla i Lönne- 
berga socken samt från Årnhult i Korsberga socken, alla på 
bladet »Hvetlanda». Mindre typiska men dock möjligen hit- 
hörande äro prof från Mölarp i Melby socken, Norsända i Eds- 
hults socken, bladet »Hvetlanda»; Getaskärf i Öja socken, bladet 
>Vexiö», samt Backagård i Edshults socken, bladet »Lenhofda». 
