64 FR. EICHSTÄDT, PYROXEN OCH AMFIBOLFÖRANDE BERGARTER. 
Ett basiskt spjelkblad ur kvartsdioriten från Tulunda gaf 
följande värde för utsläckningsvinkelns storlek: 
Ner 
Att döma häraf skulle plagioklasen i denna bergart således 
vara en på gränsen mot andesin stående sur labrador. Det 
är likväl otvifvelaktigt, att den äfven här har en vexlande 
sammansättning, ty den visar ofta praktfull zonar byggnad i 
förening med en olika utsläckningsriktning hos de olika zonerna. 
Förutom plagioklasen ingår dessutom äfven mikroklin och tro- 
ligen äfven ortoklas i denna. Liksom kvartsen äro dessa 
båda fältspatarter tydligen yngre än plagioklasen. Ortoklasen 
träffas stundom sammanvuxen med kvartsen till mikropeg- 
matit. 
Åfven i den på grund af sin glimmerrikedom på gränsen 
till plagioklasgranit stående kvartsdioriten från Stockatorp har 
plagioklasen en ganska sur sammansättning. Spjelkblad gåfvo 
nemligen följande värden: 
A) Spjelkblad efter basis P 
NS EA 
SEEN 25 
SPETS 
4) P = 4",0 
SNVERIEK 5 
B) Spjelkblad efter M 
lp 1345 
2) PE" 137,5 
Dessa värden visa otvifvelaktigt, att plagioklasen i fråga 
har en sammmansättning närmast motsvarande andesinens. 
Vid sidan af de tydligt tvillingstreckade plagioklaskristallerna 
förekomma likväl, äfven i denna bergart, rätt talrika indivi- 
der, hvilka ej visa någon märkbar tvillingrepning. Åtminstone 
en del af dessa torde väl bestå af ortoklas. 
Af de anförda exemplen ser det således ut, som om plagio- 
klasen i kvartsdioriterna genomgående hade en mera sur 
sammansättning än i de kvartsfria eller kvartsfattiga gabbrorna 
och dioriterna och att de i detta afseende förhölle sig på 
samma sätt som den kvartsrika olimmergabbron. Vid sin om- 
