BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND ll. N:o 14. 67 
b) Sådana kvartsdioriter, hvilka innehålla så mycket kvarts, 
att detta mineral träder mera i jemvigt med de öfriga väsentliga 
beståndsdelarne.  Kvartsen synes hafva utkristalliserat mera 
samtidigt med de öfriga i bergarten ingående mineralen. Dessa 
hindrades derför 1 sin utbildning, äfven der de stöta intill 
kvarts, och hafva således ingenstädes fritt kunnat utveckla 
sina former. De bilda derför ingenstädes tydliga kristaller 
utan endast oregelbundna kristalliniska korn. Strukturen, 
hvilken således närmast öfverensstämmer med vanlig granit- 
struktur, erbjuder derför ej mera någon karakteristisk egendom- 
lighet, hvarigenom en dylik kvartsdiorit med säkerhet skulle 
kunna skiljas från en kristallinisk grönskiffer. Bergartens makro- 
skopiska utseende lemnar tydligen ej heller säkra hållpunkter 
i detta afseende, enär såväl massformig som skiffrig struktur, 
som bekant, kunna vara sekundära företeelser. "Till följd af 
den osäkerhet, som på grund af det ofvan sagda naturligen 
råder vid bestämningen må af hithörande, 1 hvarje händelse 
ganska sällsynta bergarter derför endast den finkristalliniska, 
till sitt yttre utseende fullkomligt massformiga, svartgråa berg- 
arten från Nimstorp i Korsberga socken, bladet »Lenhofda>, i 
det följande något närmare beskrifvas. Likasom de förut be- 
skrifna kvartsdioriterna består bergarten i fråga af följande 
mineral: hornblende, plagioklas, kvarts, möjligen någon ortoklas, 
glimmer, magnetit, titanit och apatit. Dessutom påträffas om- 
vandlingsprodukter af fältspat och glimmer i ringa mängd. 
Hornblendet bildar endast undantagsvis något så när regel- 
bundna kristaller. I de festa fall uppträder det endast som 
oregelbundna, flikiga och liksom söndertrasslade korn. För 
öfrigt synes det fullkomligt likna hornblendet i de förut be- 
skrifna kvartsdioriterna. 
Fältspaten består till öfvervägande del af plagioklas. Dock 
är det ej omöjligt, att äfven ortoklas i ringa mängd ingår i 
bergarten. Plagioklasen visar tydlig zonarbyggnad derigenom, 
att den nästan utan undantag är mera omvandlad samt för- 
orenad af interpositioner i sina inre än i de yttre delarne. Den 
släcker ej heller ljuset under lika vinkel i sina inre och yttre 
delar. På grund af bergartens fina gry lyckades det ej att 
erhålla mer än ett enda spjelkblad efter P. Detta gaf föl- 
jande värde för utsläckningsvinkeln: 
A 2”,6 =Y 
