68 FR. EICHSTÄDT, PYROXEN OCH AMFIBOLFÖRANDE BERGARTER. 
Detta värde talar för, att plagioklasen har en ganska sur 
sammansättning, något som bestyrkes deraf, att utsläcknings- 
vinkeln i makrodiagonala snitt i preparatet städse var jemfö- 
relsevis liten. 
Kvartsen uppträder på ungefär samma sätt som. t. ex. i 
vanlig granit. Den bildar nemligen större eller mindre mellan 
de öfriga beståndsdelarne inklämda aggregat af oregelbundna, 
kantiga korn. Kvartsen är säkerligen äfven i denna bergart 
yngre än de öfriga beståndsdelarne, fastän den till sin ålder 
närmar sig dessa. Till mängden står kvartsen efter horn- 
blendet och plagioklasen, ehurn den i och för sig är mycket 
riklig. 
Glimmern har magnesiaglimmerns utseende och egenskaper. 
Dess mängd är ganska ringa. Titaniten uppträder endast som 
små korn eller kornaggregat, som ofta kransformigt omgifva 
magnetitkornen. AÅApatiten bildar långdragna nålar. 
Som redan ofvan antydts, äro till samma typ som kvarts- 
dioriten från Nimstorp hörande bergarter i hvarje händelse 
ganska sällsynta inom det i fråga varande området. TI stället 
påträffar man rätt ofta mörka, mer eller mindre finkristalliniska 
bergarter, som såväl till sitt yttre utseende som till sin mikro- 
skopiska habitus o. s. v. mycket nära öfverensstämma med 
nyssnämda bergart, men som dock på grund af sin samman- 
sättning ej kunna betecknas som diorit utan som hornblendegra- 
nit eller hornblendegneis. De innehålla nemligen ortotom fältspat 
i öfvervägande mängd, medan plagioklasen är underordnad eller 
helt och hållet saknas. Hornblendet har dessutom en mera 
blågrön färgton än i de egentliga kvartsdioriterna. Dylika 
bergarter påträffas vid Solkarp i Hvetlanda socken samt nära 
Sprötarp i Skede socken, bladet »Hvetlanda»; vidare SV om 
Kärredal i Åsheda socken samt S om &L. Hult i samma socken, 
bladet »Lenhofda» m. fl. a. ställen. Hit hör äfven bergarten, 
som bildar kärnan och de mörka ringarne i klotgraniten fr. 
Slättmossa samt den mörka finkorniga »dioriten» från den be- 
kanta skärningen vid Gemla station. 
3. Diabasgruppen. 
Afven till diabasgruppen hörande bergarter hafva en ganska 
allmän utbredning inom det i fråga varande området. Diabasen 
