BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD; HANDL. BAND. 11. N:o 14. 069 
bildar merendels gångar, af hvilka de större kunna uppnå en 
längd af flera mil och en mäktighet af 400—500 fot och der- 
utöfver, medan andra diabasgångar endast hafva en mäktighet 
af några få fot och en jemförelsevis obetydlig längd. I 
trakterna söder om Eksjö och Nässjö utbreder sig diabasen 
äfven täckformigt öfver urformationens och Almesåkraseriens 
bergarter. Redan sid. 12 har påpekats, att den egentliga skil- 
naden mellan diabas och gabbro ligger i dessa båda bergarters 
olika geologiska betydelse, men att man likväl i de flesta fall 
redan genom petrografisk undersökning bör kunna skilja de 
båda gruppernas bergarter från hvarandra. Förutom olikheten 
i pyroxenens utbildning framhölls den på plagioklasens olika 
formutbildning beroende olikheten i struktur såsom den mest 
i ögonen fallande olikheten. Hos diabasen bildar plagioklasen 
nemligen antingen långsträckta, i a-axelns riktning utdragna 
prismor eller, särskildt hos de mera grofkristalliniska diabaserna, 
jemförelsevis tunna, 1 b-axelns riktning förkortade taflor, som i 
tvärgenomskärning te sig som långa och smala lister. Hos 
gabbroarterna har plagioklasen deremot utvecklat sig mera all- 
sidigt likmässigt, hvadan den i preparaten vanligen ger tafvel- 
formiga genomskärningar. Härvidlag bör man likväl ej förbise, 
att äfven diabasernas plagioklas enligt sakens natur måste ge 
tafvelformiga genomskärningar, så snart snittet träffat den- 
samma parallelt med taflornas bredsida. Då nu plagioklas- 
taflorna, 1 många fall åtminstone, ligga orienterade något så 
när lika i bergarten, beror det på, i hvilken riktning man ser 
densamma eller i hvilken riktning skärfvan, af hvilken prepa- 
ratet blifvit förfärdigadt, blifvit slagen, huruvida plagioklasen 
kommer att te sig som lister eller som taflor. Afven titan- 
jernet eller titanomagnetiten uppträder i diabaserna ofta tafvel- 
formigt och, då ilmenittaflorna äro orienterade på samma sätt 
som plagioklastaflorna, visa dessa listformiga genomskärningar 
i samma preparat som plagioklasen. 
Den för diabaserna typiska strukturen torde lämpligen 
kunna betecknas som »diabasstruktur». 
De tindersökta diabaserna låta hänföra sig till följande grup- 
per: olivindiabaser, enstatit- respektive broncitdiabaser, kvartsrika 
diabaser med gulaktig plagioklas samt uralitdiabaser. 
