I 
70 FR. EICHSTÄDT, PYROXEN OCH AMFIBOLFÖRANDE BERGARTER. 
a) Olivindiabas. 
De undersökta olivindiabaserna från det ifrågavarande om- 
rådet hafva så stor likhet med den af TÖRNEBOHM uppstälda 
Asby-respektive Helleforstypen, att de otvunget låta hänföra sig 
till denna. Mest typiskt uppträder en dylik »Asbydiabas» i den 
minst 1,5 mil långa gång, som i nordnordostlig riktning skär 
nordvestra hörnet af bladet >Hvetlanda». Prof af denna gång, 
tagna nordvest om Björnshult på »Hvetlandas> område, visa i 
sjelfva verket en så öfverraskande likhet med vissa prof från 
Åsbyn, att de hvarken makro- eller mikroskopiskt kunna skiljas 
från dessa. Bergarten, som har medelgroft gry och svartgrå 
färg, består af följande beståndsdelar: augit, olivin, plagioklas 
och titanjern eller titanomagnetit. Dessutom ingå apatit, glim- 
mer, hornblende och kvarts i ringa mängd. 
Augiten är vanligen något ljusare till färgen än Åsby- 
diabasens augit, men föröfrigt fullkomligt lik densamma såväl 
till formutbildning som till öfriga egenskaper. Någon närmare 
beskrifning deraf anses derför öfverflödig. 
Olivinen öfverensstämmer likaledes med olivinen i Åsby- 
diabasen. De af TÖRNEBOHM beskrifna, opaka eller svagt genom- 
skinliga interpositionerna, hvilka af honom tydas som glasinne- 
sluttningar, påträffas äfven här, fast i mindre mängd. Detsamma 
är förhållandet med de s. k. grenmikroliterna. Vid behandling 
af ett preparat med kall saltsyra sönderdelades olivinen full- 
ständigt redan efter några dagar. Plagioklasen såväl som de 
opaka malmkornen förblefvo deremot oförändrade liksom augiten. 
Stundom visar olivinen antydan till regelbundna kristall- 
konturer, men i allmänhet bildar den likväl endast oregelbundna 
eller rundade korn. Till mängden synes den hålla jemvigt 
med augiten. Någon genomgripande omvandling har olivinen 
ej undergått, utan visar den sig som oftast fullkomligt frisk 
och oförändrad. Endast undantagsvis finner man, att olivinen 
börjat öfvergå i en gulgrön serpentinartad massa, som vid be- 
handling med saltsyra lätt sönderdelas. 
Plagioklasen är i friskt tillstånd klar och färglös. På sina 
ställen är den likväl tydligt gråaktig på grund af tallösa punkt- 
formiga interpositioner. Vid omvandlingen öfvergår fältspaten 
på vanligt sätt till en hvitgrå kaolinartad massa. På talrika 
!) »Sveriges vigtigare diabas- och gabbroarter», sid. 12. 
