72 FR. EICHSTÄDT, PYROXEN OCH AMFIBOLFÖRANDE BERGARTER. 
jemförelsevis små, obetydliga korn, medan olivinen bildar större, 
stundom rätlinigt begränsade kristaller. - Olivinen är ständigt 
något omvandlad. Stundom är den nästan helt och hållet för- 
störd. Omvandlingsprodukterna bestå af starkt dikroitiska, 
viriditartade massor, som till största delen endast affärgas men 
ej lösas af kall saltsyra. Såvidt det kunnat utrönas, släcka de 
efter behandlingen med saltsyra återstående, lifligt polarise- 
rande omvandlingsprodukterna ljuset rakt med sin längdrikt- 
ning. De torde derför möjligen bestå af bladig serpentin eller 
antigorit. Liksom i föregående bergart förblefvo de opaka 
kornen såväl som plagioklasen fullkomligt oförändrade vid 
behandlingen med syran. De bestå derför troligen af titanjern, 
hvilket mineral de äfven till sin formutbildning mycket likna. 
En olivindiabas uppträder dessutom (enl muntligt med- 
delande af D:r TÖRNEBOHM) i en omkring 50 fot bred gång 5 
om stora vägen SÖ om det invid Emån belägna Åmmaryd. 
V om Nadjehbålt nära gränsen mot bladen »Vimmerby» 
finnes en omkring 10 fot bred gång, som troligen en gång varit 
en olivindiabas, ehuru olivinen numera är helt och hållet om- 
vandlad i en af viridit och magnetit bestående massa. Detsamma 
är förhållandet med en diabas »från en ö i Mollsjön i Pelarne 
socken», hvilken i öfverraskande grad liknar den föregående. 
Deremot synes det tvifvel underkastadt, huruvida berg- 
arten i gången V om Djurefjell i Hults socken, hvilken enligt 
Horst skulle kunna betraktas som den sydliga fortsättningen 
till den ofvannämda gången vid Bogård, är en olivindiabas. 
Omvandlingsprodukter förefinnas väl, som med bestämdhet an- 
gifva, att ett lätt sönderdelbart mineral förut ingått i bergarten, 
men det har ej lyckats mig att afgöra, om detta mineral varit 
olivin eller möjligen någon rombisk pyroxen. Det senare före- 
faller nästan mest sannolikt. 
b) Enstatitdiabas. 
Redan i en föregående uppsats !) har jag haft tillfälle be- 
skrifva enstatitdiabasen från den egendomliga Rödjagången på 
bladet »Nydala». Då denna bergart äfven vid senare under- 
sökningar visat sig representera en väl karakteriserad typ, 
återgifver jag här för fullständighetens skull hufvudinnehållet 
!) EICHSTÅDT, FR.: Om qvartsit-diabaskonglomeratet från bladen 
>Nydala>, >Vexiö» och »Karlshamn». Geol. Fören. i Stockholm Förhandl. 
Band MIRO CE V11: 
