76 FR. EICHSTÄDT, PYROXEN OCH AMFIBOLFÖRANDE BERGARTER. 
ligare eller sparsammare, bibehåller bergarten likväl väsentligen 
samma habitus. Sålunda träffas i nordvestra hörnet af bladet 
»Hvetlanda» en gångdiabas, 1 hvilken enstatiten är helt och hållet 
underordnad, men som oaktadt detta likväl måste räknas hit. 
Den här i fråga varande diabasgången är den största och mäk- 
tigaste på bladet »Hvetlanda». Den stryker i NNO-lig rikt- 
ning (således fullkomligt parallelt med den sid. 69 omnämda 
olivindiabasgången) förbi NV ändan af sjön Solgen samt fort- 
sätter å ömse sidor in på bladen »>Vimmerby» och »Nydala». 
På detta senare blad har den kunnat följas ända ned till sjön 
Tjurken. Gångens kända längd är således minst 3 mil. Dess 
mäktighet öfverstiger på sina ställen 400 fot. Talrika prof 
från olika delar af denna gång visa sins emellan stor öfverens- 
stämmelse. I gångens midt är bergarten medelgrof, mot si- 
dorna blir den mera finkornig. Liksom föregående har berg- 
arten såväl makro- som mikroskopiskt en utpreglad doleritisk 
habitus. 
Augiten är särdeles ljus, i tunna preparat nästan färglös. 
Icke dess mindre kan man äfven här iakttaga en tydlig om 
än svag dikroism. Ehuru augiten sällan visar regelbundna 
kristallkonturer, bildar den likväl i de flesta fall sjelfständigt 
begränsade om också rundade korn. Prismagenomgångarne äro 
tydliga. 
Enstatiten skiljer sig till sitt utseende så obetydligt från 
den egentliga augiten, att man i vanligt ljus svårligen skall kunna 
hålla de båda pyroxenarterna ifrån hvarandra, ehuru enstatiten 
i det hela taget är något ljusare än augiten. I polariseradt 
ljus igenkänner man den deremot lättare på grund af dess 
svaga interferensfärger, dess förhållande i konvergent polari- 
seradt ljus o. s. v. Öfver hufvud taget öfverensstämmer mine- 
ralet i alla afseenden så fullständigt med enstatiten i Rödja- 
diabasen, att bestämningen som enstatit måste anses tillförlitlig, 
ehuru mineralets utbildning sällan tillåter en exakt bestämning 
af utsläckningens riktning 1 förhållande till de kristallografiska 
hufvudriktningarne. Enstatitens mängd är emellertid i hvarje 
händelse mycket ringa, fastän den vexlar något i olika prof. 
Nästan utan undantag finner man enstatiten mer eller mindre 
fullständigt omsluten af augitsubstans. 
Hufvudmassan af fältspaten består otvifvelaktigt af plagio- 
klas. Dock är det ej omöjligt, att äfven någon ortoklas ingår 
i bergarten på enahanda sätt som 1 Rödjadiabasen. Atmin- 
