SÖ FR. EICHSTÄDT, PYROXEN OCH AMFIBOLFÖRANDE BERGARTER. 
tydlig mängd i bergarten. Dock synes det lika afgjordt, att 
en del af denna färglösa mellanmassa är fältspat. Huruvida 
denna fältspat är ckeklas eller plagioklas, är deremot svårare att 
afgöra. Å ena sidan stå nemligen de båda fältspatvarieteterna 
ofta genom öfvergångar i omisskänligt samband med hvarandra, 
men å andra sidan synes der kanske lika ofta vara en ganska 
skarp gräns mellan den gula och den färglösa fältspaten. Då 
emellertid inga tvillingslameller någonsin iakttagits i den färg- 
lösa fältspatmassan och då rak utsläckning dessutom vid fera 
tillfällen med ganska stor sannolikhet kunnat konstateras, må- 
ste bestämningen som ortoklas t. v. anses berättigad. Orto- 
klasen är likväl i hvarje händelse ganska sällsynt 1 jemförelse 
med kvartsen och synes helt och hållet saknas i de mera fin- 
korniga profven. Någon egentlig mikropegmatit d.v.s. regel- 
bundet sammanvuxen kvarts och fältspat förekommer ej eller 
åtminstone 1 ytterst ringa mängd. 
Ganska anmärkningsvärdt är, att den ofärgade fältspaten 
i allmänhet sönderdelas lättare än den färgade. Medan den 
senare merendels är fullkomligt frisk, visar sig nemligen den 
förra ofta starkt grumlad af omvandlingsprodukter. Dessa 
bestå dels som vanligt af kaolinartade produkter och dels af 
färglösa eller svagt gulgröna korn och i längden utdragna 
kristaller. Dessa senare visa 1 tvärsnitt ofta sexsidiga genom- 
skärningar, som låta hänföra sig till ett prisma på 116” 26' 
(mätningarne gåfvo 117”, 114” och 113”), hvars spetsiga vinkel 
afstympas af brachypinakoidet coPo. Ljusbrytningen är 
mycket stark men dubbelbrytningen deremot ytterst svag, så 
att äfven större korn knappt utöfva något märkbart inflytande 
på polariseradt ljus. Det förefaller derför mycket sannolikt, 
att omvandlingsprodukten i fråga är zoisit. Zoisitkornen upp- 
träda som sagdt mest i den färglösa fältspaten men saknas lik- 
väl ingalunda i den gula, hvarest de dock synas förekomma 
mera sporadiskt. Till och med kvartsen genomsvärmas stun- 
dom af talrika färglösa, nålformigt utdragna kristaller, hvilka 
jag snarare skulle vilja hänföra till närade mineral än till apa- 
titen, hvilken i sjelfva verket synes vara ganska sparsam. 
Glimmern uppträder stundom i större mängd än hvad som 
plägar vara händelsen i diabaser. Den bildar likväl i allmänhet 
jemförelsevis små, oregelbundna kristallfjäll, hvilka såsom van- 
ligt gerna hänga vid någon af de öfriga basiska bestånds- 
delarne särskildt jernmalmen. Till utseende och egenskaper 
