BIHANG TILL K. SV. VET:-AKAD. HANDL. BAND ll. N:o 14. $7 
hållet saknas inom östra Smål&nds granitområde. Inom jern- 
gneisens område påträffas deremot vid Långhults jernmalms- 
skärpning i Agunnaryds socken, Kronobergs län, bladet »Huse- 
by«, en bergart som utan tvifvel är att sammanställa med TÖRNE- 
BOHMs hyperiter, ehuru rombisk pyroxen helt och hållet sy- 
nes saknas i densamma. 
Bergarten från Långhults skärpning utmärker sig redan 
makroskopiskt genom sin diabasstruktur, sin svarta plagioklas 
samt sin rikedom på likaledes svart olivin. Olivinen är lik- 
väl på grund af sin mörka färg svår att igenkänna utan sär- 
skild undersökning, ehuru den bildar jemförelsevis mycket 
stora makroskopiska korn. Bergartens gry är medelgroft och 
färgen djupt jernsvart. Utom de redan nämda bestånds- 
delarne ingår ljus monoklin augit i mera underordnad mängd 
jemte jernmalm (troligen starkt titanhaltig magnetit), glimmer 
och apatit. Jernrika varieteter af Långhultsbergarten hafva 
fordom tillgodogjorts såsom jernmalm. 
Plagioklasen utgör i den normala bergarten dennas huf- 
vudbeståndsdel. I slipprofven har plagioklasen en smutsgul 
färg, beroende på tallösa insprängda stoftpartiklar, hvilka lik- 
väl äro så små, att de ej ens vid starkaste förstoring med 
säkerhet kunna urskiljas. I detta afseende skiljer sig plagio- 
klasen i hithörande bergarter, som det vill synas konstant, 
från gabbroarternas plagioklas. Denna senare har nemligen 
en mera gråaktig färg och interpositionerna i densamma 
hafva väl nästan utan undantag jemförelsevis betydliga dimen- 
sioner. Att plagioklasen äfven genom sin formutbildning 
skiljer sig ifrån gabbroplagioklasen, har redan ofvan betonats. 
Till sin kemiska sammansättning motsvarar plagioklasen typisk 
labrador, enligt hvad undersökningen af utsläckningsriktningen 
1 spjelkblad gifvit vid handen. Mätningarne gåfvo nemligen 
följande värden: 
A) Spjelkblad efter P 
DERA==02 
NAT=1050 
SVAN" 0557 
AY NN = ,2 
HN TAV=H0É 
B) Spjelkblad efter M 
Da Nr==S17"0 
