BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 11. N:o I4. 389 
står af ett aggregat af gröna hornblendestänglar, hvilka 
likväl särskildt mot aggregatens midt äro blandade med större 
eller mindre gulbruna glimmerfjäll. I aggregatens midt på- 
träffas dessutom nästan utan undantag ett eller flera opaka 
malmkorn. 
Det opaka jernmineralet angripes knappt märkbart af kon- 
centrerad kall saltsyra äfven vid längre tids (14 dagars) be- 
handling dermed. Ej heller vid kokning med koncentrerad 
syra löses det fullständigt. Deremot drages det lätt af 
en magnetisk knif. Det torde derför till sin sammansättning 
närmast motsvara titanomagnettit. Åfven titanomagnetiten 
omger sig med tvenne zoner af främmande mineral. Af dessa 
består den inre af starkt dikroitisk glimmer och den yttre 
af samma gröna mineral (hornblende) som den yttre zonen 
omkring olivinen. Glimmerzonen har en mycket vexlande 
bredd och oregelbundet förlopp, så att man kan finna malm- 
korn med jemförelsevis mycket stora glimmerblad vid sidan om 
sådana, som endast omgifvas af en smal glimmerrand. Huru- 
vida glimmern bör betraktas såsom en sekundär, delvis på jern- 
malmens bekostnad bildad produkt, kan likväl anses tvifvelak- 
tigt, i synnerhet som fullkomligt samma glimmer stundom 
bildar relatift stora sjelfständiga blad i bergarten. Å andra 
sidan saknas ej omständigheter, som tala för glimmerns se- 
kundära bildning. Sålunda saknas glimmerzonen så väl som 
den yttre hornblendezonen enligt regeln, så snart de i fråga 
varande malmkornen gränsa intill något annat mineral än fält- 
spat. Till sitt utseende skiljer sig glimmern något från van- 
lig magnesiaglimmer. I snitt som träffat densamma vinkelrätt 
mot bladgenomgångarne iär den nemligen vackert gulröd, då 
genomgångarne äro parallela med undre nikolsprismats hufvud- 
snitt, samt blekgul i ställningen vinkelrätt deremot. I basiska 
snitt är den likaledes gulröd. Så vidt jag kunnat finna, är 
mineralet dessutom optiskt fullkomligt enaxligt, så att det- 
samma äfven i detta afseende synes skildt från vanlig magnesia- 
glimmer. 
Pyroxenen är, som ofvan antydts, underordnad i förhållande 
till olivinen. Den består af vanlig ljus monoklin augit med 
ganska tydliga prismagenomgångar. Augiten sönderdelas svå- 
rare än olivinen och i relatift friska prof är den derför ännu 
fullkomligt frisk. Omsider öfvergår likväl äfven augiten i 
hornblende, som till att börja med på grund af strukturolik- 
