90 FR. EICHSTÄDT, PYROXEN OCH AMFIBOLFÖRANDE BERGARTER. 
heter ännu kan skiljas från de genom olivinens omvandling 
bildade hornblendeaggregaten. Så småningom synes denna 
olikhet likväl kunna utplånas. 
Den mera fullständigt omvandlade bergarten sådan denna 
föreligger i ett prof taget några tusen fot norr om nämda skärp- 
ning på ett ställe, som otvifvelaktigt tillhör samma geolo- 
giska förekomst, innehåller sålunda hvarken olivin eller 
pyroxen. I stället ingå hornblende och glimmer, hvilka till- 
sammans bilda större, mot de ursprungliga olivinkornen svarande 
aggregat. I dessa aggregat utgör hornblendet hufvudmassan, 
medan glimmern vanligen endast påträffas i aggregatens midt 
i närheten af de opaka kornen. I sina yttre delar hafva 
dessa aggregat en tydlig radialstrålig byggnad, framkallad af i 
krans ställda hornblendestänglar, men i sina inre delar bestå 
de af en mera oordnad massa af hornblendestänglar och glimmer- 
fjäll. Den yttre hornblendekransen representerar tydligen en 
vidare utveckling af de ursprungliga omvandlingszonerna om- 
kring olivinen. Hornblendestänglarne visa tydligt detta mine- 
rals prismaform eller vid starkare utveckling dess prismagenom- 
gångar. Äfven i andra afseenden förhålla de sig fullständigt 
som det vanliga sekundära hornblendet. Sålunda är pleokroismen 
ganska stark och axelfärgerna som vanligt c blågrön, b mörkt 
gräsgrön och a ljust gröngul. Absorptionen är «£ ungefär 
=b>d. Utsläckningsvinkeln är deremot anmärkningsvärdt 
liten. På prismaytor belöper den sig nemligen ej till mer än 
5,6 (medium af 8,0, I',6, I,s8s och 8,0). 
Plagioklasen är ännu temligen oförändrad. Endast här 
och hvar visar den en svag grumling. Dessutom synes färgen 
blifva ljusare på grund deraf, att det färgande pigmentet sam- 
lar sig till större och sålunda glesare korn. Här och hvar 
påträffar man emellan fältspatlisterna möjligen af sekundära 
kvartskorn bestående aggregat. 
Förutom de redan nämda beståndsdelarne träffas äfven 
granat i stor mängd i bergarten. Åfven granaten måste vara 
en sekundär bildning, ty i den friska bergarten träffas den ej. 
Om också detta står fast, har det likväl ej med säkerhet kunnat 
afgöras, huru goranaten uppstått, enär dess bildning ej kunnat 
följas på samma sätt som t. ex. hornblendets. Likväl tror jag 
ej, att man skall taga allt för stort fel, om man antager, att 
gramaten bildats på bekostnad af den ursprungliga glimmern och 
möjligen äfven delvis på bekostnad af jernmalmen. Granatkornen 
