92 FR. EICHSTÄDT, PYROXEN OCH AMFIBOLFÖRANDE BERGARTER. 
förekomsten med sin jernmalm och sina i trakten anstående 
hyperiter, något som för öfrigt redan af TÖRNEBOHM !) sär- 
skildt framhållits. 
Såsom ofvan påpekats, ingår, så vidt jag kunnat finna, 
ingen rombisk pyroxen i bergarten från Långhult. Namnet 
hyperit har likväl t. v. användts för densamma på grund af 
dess fullkomliga likhet i öfrigt med TÖRNEBOHMS hyperiter. 
På flera ställen i närheten af Långhultsförekomsten träffas 
emellertid bergarter, som, fastän de i många afseenden, sär- 
skildt med hänsyn till sina omvandlingsförhållanden, visa omiss- 
känliga analogier med den nyss beskrifna »hyperiten från Lång- 
hult>, likväl ej gerna kunna betecknas som hyperiter, enär de 
aldrig innehålla någon rombisk pyroxen. Åfven olivinen träder 
starkt tillbaka och försvinner till och med helt och hållet. 
Vanlig monoklin augit spelar deremot en betydande rol i 
bergarten liksom i vanliga diabaser. 
En sådan bergart är bl. a. den, som anstår vid Furumon, 
öster om sjön Fenen i Ryssby socken. Den innehåller visser- 
ligen ej mera någon olivin, men rätt talrika mineralaggregat, 
som likna de genom olivinens omvandling uppkomna, göra 
det dock mycket sannolikt, att detta mineral till någon del 
ingått i bergarten. Denna består för öfrigt af smutsgul plagio- 
klas samt i sig sjelf nästan färglös men genom interpositioner 
intensift brunfärgad augit jemte opaka mablmkorn, magnesia- 
glimmer och apatitnålar. Mellan fältspatlisterna påträffas dess- 
utom någon, synbarligen primär, kvarts på vanligt sätt in- 
klämd. Slutligen finner man nybildad granat i stor mängd 
omkring malmkornen, der den liksom intager magnesiaglim- 
merns plats. De malmkorn, omkring hvilka ännu ingen granat 
utbildat sig, omgifvas nemligen utan undantag af ett eller 
flera blad af magnesiaglimmer. 
Oaktadt olivinen äfven i de friskaste till buds stående 
profven är helt och hållet förstörd och äfven granat redan i 
stor mängd bildats, är augiten dock jemförelsevis mycket frisk 
i somliga prof från detta ställe. Så småningom förstöres 
likväl äfven den fullständigt samt öfvergår till fimare eller 
gröfre aggregat af små hornblendeindivider, hvilka, till att 
börja med åtminstone, intaga fullkomligt samma rum som den 
') Geolog. Fören. i Stockholm Förhandl. Band V. Sid. 617. 
