BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND. ll. N:o 14. 093 
ursprungliga augitkristallen. Sedermera synas emellertid om- 
flyttningar ega rum, på samma gång som de små elemen- 
tära hornblendestänglarne sammansluta sig till mera kompakta 
individer. Den vid ett skede af omvandlingen på magnesia- 
glimmerns och möjligen äfven jernmalmens bekostnad bildade 
goranaten försvinner åter samt ger äfven den i sin ordning 
upphof åt hornblende. Plagioklasen har förlorat sin smutsgula 
färg, men deremot på många ställen antagit ett något grum- 
ligt utseende. Af den ursprungliga, ganska vexelrikt samman- 
satta bergarten har sålunda uppstått en enbart af hornblende 
och plagioklas bestående omvandlingsprodukt. Dessutom på- 
träffas midt inne i hornblendeaggregaten rätt ofta större eller 
mindre opaka malmkorn (titanjern?), hvilka omgifvas af en 
krans af små, lätt igenkänliga titanitkorn. 
Mera olivinrik än den nyss beskrifna bergarten har säker- 
ligen — att döma efter omvandlingsprodukterna — bergarten 
från den invid Helgaån vester om Finshult belägna fyndorten 
varit. De här synbarligen af olivin bildade mineralaggregaten 
innehålla likväl magnesiaglimmer i anmärkningsvärdt stor 
mängd. Stundom bestå de nästan uteslutande af små fjäll af 
detta mineral. Detsamma är likväl äfven förhållandet med 
sjelfva den af TÖRNEBOHM som typ för hyperit och hyperit- 
diorit uppställda bergarten från Ölme. Små korn af nybildad 
kvarts påträffas dessutom i hornblende-glimmeraggregaten i stor 
mängd. Nybildad granat är äfvenledes mycket riklig. Plagio- 
klasen motsvarar till sin sammansättning närmast labrador enligt 
följande mätningar: 
Spjelkblad efter P 
1) AA =56;5 
2604 
3 N = 153 
Slutligen börjar äfven fältspaten upplösa sig i finkorniga 
aggregat, troligen af kvarts och en mera sur fältspat, såsom 
TÖNNEBOHM beskrifvit. Det lider sålunda intet tvifvel, att 
bergarten visar de största analogier med hyperiterna respektive 
hyperitdioriterna. Augiten är dock, så vidt jag af de i berg- 
artsprofven kvarvarande resterna kunnat döma, städse monoklin. 
Någon olivin synes deremot aldrig hafva ingått i berg- 
arten från en häll NO om Nygård i Ryssby socken och ännu 
