BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 11. N:o 14. 97 
genom svagare interferensfärger. På grund af den ljusa färgen 
äro såväl pleokroism som ljusabsorption omärkliga. Utsläcknings- 
vinkelns storlek uppgår till minst 40”. Mineralet bildar som 
oftast jemförelsevis stora kristallindivider, som med sin massa 
omsluta olivinkornen, mellan hvilka augitsubstansen slingrar 
sig i talrika vindningar. De i augiten inneslutna olivinkornen 
äro fullt ut lika mycket serpentiniserade som de utanför be- 
fintliga olivinkristallerna. Augitsubstansen sjelf är deremot 
fullkomligt frisk. I andra fall ser man augiten uppträda som 
långa och smala remsor eller oregelbundet gestaltade flikar 
mellan de i mängd förherskande olivinkornen. 
Hornblendet uppträder på ungefär samma sätt som augiten. 
Dess mängd är likväl betydligt mindre än augitens och det 
bildar ej heller så stora kristaller som denna. Till färgen är 
äfven hornblendet ganska ljust. Det skiljer sig likväl från de 
öfriga färglösa mineralen genom en tydligt rödaktig färgton 
samt genom sina genomgångar, hvilka i tvärsnitt bilda en 
vinkel på 124”. Såväl pleokroism som ljusabsorption äro trots 
den ljusa färgen mycket tydliga. Strålen «£ är rödaktig, b 
ljust gröngul och a ännu något ljusare gröngul. Absorptionen 
är nog som vanligt c > bh > a men b ligger närmare till a än 
till c, tvärtemot hvad som vanligen plägar vara händelsen. I 
vanligaste fall synes nemligen absorptionen i hornblende vara 
c ungefär = b mycket > a. Utsläckningens maximivärde fanns 
= 28". Liksom augiten är hornblendet vanligen särdeles friskt. 
Stundom genomsättes det likväl af oregelbundna serpentinådror. 
Det glimmer- eller kloritartade mineralet ses ofta bilda 
liksom tunna skimrande hinnor på klyftorna i bergarten. Inne 
i sjelfva bergartsväfnaden ligger mineralet fullkomligt ord- 
ningslöst liksom de öfriga beståndsdelarne. Dess mängd är 
dock ej synnerligen stor. Till utseende och fysiska egenska- 
per liknar det fullständigt det som kämmererit tydda mineralet 
i de norrländska olivinstenarne!). Dikroism och ljusabsorption 
äro dock något starkare än 1 det norrländska mineralet. Färgen 
har en tydligt rödaktig ton, då bladgenomgångarne äro parallela 
med nedre nikolsprismats hufvudsnitt. I den häremot vinkel- 
räta ställningen är mineralet återigen så godt som färglöst. 
I isolerade fjäll iakttager man med tillhjelp af kondensations- 
1) EicHsSTÄDT FR.: Mikroskopisk undersökning af olivinstenar och 
serpentinartade bergarter från Norrland. Geolog. Fören. i Stockholm 
Förhandl. Band VII. Häft. 6. Sid. 342. 
7 
